132 Karl Pettersen 



stærkt varierende bergarter. Det herunder stærkest frem- 

 trædende led antager en mer eller mindre udpræget granit- 

 artet struktur. Af eruptiver optræder forskjellige afæn- 

 dringer af diorit og gabbro, hvis dannelsestid for den 

 væsentligste del antages at måtte falde ind under dannelses- 

 tiden for den sedimentært afsatte gneis-granit. Som eruptiver 

 kan muligens også blive at føje forskjellige syenitartede 

 afændringer, der tildels kan optræde i sværere masser og 

 endvidere også enkelte mindre partier af yngre granit. I 

 tilfælde af at syeniten skulde være at tilkjende eruptiv op- 

 rindelse, vil den ligeledes være yngre end gneis-graniten. 



Med hensyn til afdelingens aldersforhold så må den 

 efter al sandsynlighed tilhøre urberget. Den danner i 

 ethvert tilfælde ved siden af indlands-graniten, forskjellige 

 småfelter af gneis og granit efter Tromsø og Saltens ind- 

 landsstrøg samt Tromsø-sundets syenitgneis — en afdeling 

 der nedenfor nærmere skal blive omhandlet — disse land- 

 strøgs ældste foreliggende bygningsled. Som ovenfor nævnt 

 har A. E. Tørnebohm af petrografiske hensyn troet at kunne 

 parallelisere den med Trondhjemsledens gneis-granit og gneis 

 samt med den svenske jerngneis. Med hensyn til afdelingens 

 relative aldersforhold ligeovenfor den til indlandsgraniten 

 knyttede gneisafdeling på svensk side, så foreligger der for 

 tiden ikke de nødvendige forudsætninger til herom at kunne 

 udtale sig med mere bestemthed. Disse to afdelinger steder 

 heller ikke — efter hvad hidtil ere iagttaget — mere umid- 

 delbart sammen. De ere tvertimod indbyrdes udskilte ved 

 det tidligere omhandlede omkring 100 kilom. brede bælte, 

 der er udfyldt med mægtige lagrækker af yngre sedimentære 

 dannelser. Ifald kystens gneis-granit — som Tornebohm med 

 støtte i petrografiske forholde altså forudsætter — skal væ- 

 re at sammenstille med den svenske jerngneis, så vil den væ- 

 re at opstille som et af de ældste led inden den skandinavi- 

 ske halvøa urfjeld, idet der forøvrigt rader mellem svenske 



