150 k' ar l Pettersen 



dækkes af lagrækker tilhørende Balsfjordgruppen, vil den 

 antagelig være at henføre til urfjeldet. 



d. Gneisa f deling efter den nedre del af 

 Salangsdal. 



Gneisaf del ingen efter øvre Salangsdal, der under fore- 

 gående afsnit (c) er fulgt ned efter dalen til forbi gården 

 Solli, træder igjen frem efter dalbunden i strøget om gårdene 

 Brandmo og Kroken. Her træder bergarten frem som en 

 renere gneis, men veksler dog herunder hyppig dels med en 

 laget amfibolit dels med hvid laget gneis-granit — altid 

 under konform lagstilling. Gneislagene viser en omkring 

 nord-sydlig strøgretning med stejlt vestligt fald. Gneisen 

 med gneis-graniten sky der sig i nærheden af Kroken op 

 efter de lavere niveauer af åsdraget Flaget, der stiger op 

 fra dalens østlige side, men overlejes her af lagrækker af 

 yngre til Balsfjordgruppen hørende skifere. Cfr. fig. 19. 

 Efter livacl hidtil er iagttaget afsætter graniten intetsteds 

 ramificationer ind efter den yngre skiferafdeling. 



Fra Kroken ned efter Salangsdalen træder bergarten 

 frem mere forherskende som en laget hvidlig gneis-granit — 

 dog også her ofte i veksel med renere gneislag. Bergbyg- 

 ningsforholdene fortsætter således her på samme made ned 

 indtil gården Lerbakmo. Den hvide granit stikker her 

 hyppig frem efter dalbunden og bygger ligeledes de hyppige 

 bakkedrag og houger, der her skyder sig op fra denne. 

 Bergartens feltspath er af en hvidlig grundfarve. Stenen 

 er i regelen temmelig rig på storbladig biotit. Den ryr let 

 sammen. Hvor stenen optræder bestemtere laget viser den 

 en omkring nord-sydlig strøgretning med 45° vestligt 

 fald. Gneis-graniten indeslutter hyppig bånd af indtil 5 a 

 6 ctm. tykkelse af en renere glimmerfattig granit. Disse 

 baud stryger ligeløbende med gneis-granitens lagdeling. 



