158 Kàrî Pettersen 



område — bryder frem efter dalens lavere liggende niveau- 

 er mellem lagrækker tilhørende Balsfjordgruppen. Skifer og 

 granit eller granitartet sten kan lier på enkelte steder findes 

 således indbyrdes sammenvævet, at forholdet — som det 

 synes — kun vanskelig lader sig forklare som fremkaldt 

 ved en senere opstuvning af den granitiske undergrund. 

 Snarere kunde der maske være grund til at forudsætte at 

 disse sammenvævninger mellem granit og skifer her helt 

 var af sedimentær oprindelse, idet materialet til de granit- 

 lignende dannelser her kunde være hentet fra Øverbygdens 

 nærliggende granitfelt, og som brudstykke-materiale være 

 bleven indblandet .med det finere materiale, der har dannet 

 grundmassen for Balsfjordskiferne. Skulde graniten ved 

 Bakkehoug derimod som eruptiv have gjennembrudt lagrækker 

 tilhørende Balsfjordgruppen, så måtte den være yngre end 

 Øverbygdens granit — under forudsætning af at det ovenfor 

 for denne angivne aldersforhold er rigtigt. 



Skulde granitpartierne ved Bakkehoug derimod i virke- 

 ligheden være at indordne som en samtidig dannelse med 

 det sammenhængende granitfelt efter Øverbygden, så måtte 

 også dette sidste være at opstille som en dannelse ikke 

 alene yngre end urfjeldet men også yngre end de ældre 

 under Balsfjordgruppen henhørende skiferaf delinger. 



De her nævnte forholde ved Bakkehoug skulle forøv- 

 rigt nærmere blive omhandlede i et følgende afsnit. 



m. En afdéling af gneis eVer gneis-yranib langs 

 efier den nedre del af Målselv. 



Ved gården Myre, der ligger omkring 9 kilom. neden- 

 for Bakkehoug under foden af Mauken, bryder frem en grå 

 ulaget bergart, der bygger fjeldgrunden op efter Mankens 

 sydlige afhæng nedover mod gården Rognmo gjennem en 

 længde af 8 a 9 kilom. Opad afløses afdelingen af lagræk- 

 ker af til Balsfjordgruppen hørende skifere, der optræder 

 enerådende efter Mankens højfjeldspartier. 



