Den nord-norske fjeklbygning K>1 



I forbigående skal således bemærkes, at enforudsætningom, 

 at de kan være yngre end urfjeldet og som sådanne at 

 henlægge til Balsfjordgruppens kvartsitiske afdeling, ikke 

 med bestemthed lader sig afVise. 



I nærheden af den nysnævnte gård Sappen skjær Pun- 

 taelvens dalfore sig ind som en sideelv ind i sydlig retning 

 eiter hojfjeldet mellen Reisenelv og Kåfjordelv i Lyngen. 

 Den nysnævnte gneisafdeling om Sappen fortsætter ind etter 

 Pnntaelven. Opefter hojfjeldet overdækkes den af lagrækker 

 tilhørende Tromsø glimmerskifer-grnppe. 



Reisenelvena gneisafdeling dannes af lagrækker afglim- 

 mer-gneis, i veksel med hornblendegneis eller horblendeskifer 

 og kvartsitisk gneisartet glimmerskifer. Den minder intet- 

 steds om gneis-graniten 



r. Iromsø-sundcts syenit-gneis 



optræder eiter et belte, der skjær sig frem i sydostlig ret- 

 ning over den nordlige del af Tromsøen samt efter det østen- 

 for uggende fastlandsstrøg mellem Tromsø-sundet og Bred- 

 vikejdet, der fra blinden af Ramfjord — en sidefjord til 

 Balsfjord, — furer (»ver til Ulfsfjordens ytre del. Fra nord- 

 vest mod sydost har dette helte en længde af 14 kilom. 



Bergarten er her petrografisk nærmest at betegne som 

 en syenit-gneis. I det hele og store optræder bergarten skik- 

 tet og med udpræget lagdeling, — men gnr på den enden 

 side oite over til (dier veksler med en mere ulaget afænd- 

 ring. Syenri n efter nordenden af Tromsøen dannes af 



orthoklas og plagioklas i omtrent lige mængde, mørkegrøn 

 hornblende, noget brun glimmer og noget kvarts. Det er en 

 laget bergart, som efter sin sammensætning danner et mel- 

 lemled mellem syenit og diorit.*) 



Syenitgneisen ligger helt udskilt fra kystens gneis-gra- 



'| Cfr Lasaulx c. 1. 



11 



