180 M. Föslie. 



ne, som her er dels enkle dels atter forgrenede og noget 

 spredte. Oventil er grenene tættere og et større eller min- 

 dre antal gange atter forgrenede. Særlig i denne del er navn- 

 lig grenene af næstsidste orden alternerende, afvekslende en- 

 sidige eller parvis ndgaaende fra to til hinanden steden- 

 de celler (pl. II, fig. 13). Ofte finder man ogsaa 3 — 4 ensi- 

 dige grene, som ndgaar fra henholdsvis 3 eller 4 til hver- 

 andre stedende celler. Disse bærer atter et større eller min- 

 dre antal ensidige eller alternerende smaagrene af sidste or- 

 den. Grenene og smaagrenene afsmalner jevnt mod toppen 

 og af sluttes med en hyalin eller endokromfattig del, sjeldnere 

 afsmalnende ogsaa mod basis, men altid merkbart tyndere 

 end sine hovedakser. Modsatte grene eller smaagrene har 

 jeg ikke seet. — Mest karakteristisk for arten er de parvise 

 grene af næstsidste orden, som næsten altid er tilstede i et 

 større eller mindre antal. 



Cellerne er gjennemgaaende cylindriske, uden eller 

 med en svag indsnøring ved tvervæggene, sjelden svagt 

 tøndeformige. I hovedtraadens nedre del er de 18 — 25 [J. 

 tykke med længden 2 — 6 gange større end tykkelsen, afta- 

 ger gradvis opover saavel i tykkelse som længde, og i løvets 

 midtre og øvre del for det meste lige med eller (sjeldnere) 

 indtil 2 gange større end tykkelsen. Endokromet er grov- 

 kornet. Tørrede eksemplarer har en lysebrun i grønt stø- 

 dende farve. 



De flerrummede zoosporangier (gametangier) er cylin- 

 driske eller foidænget koniske, i almindelighed indsænket i gre- 

 nene og af meget forskjellig størrelse, 180 — 1320 \k lange og 

 24 — 36 jx tykke. Undertiden kan hele grenen med undtagel- 

 se af et par af de nederste celler være transformeret til et 

 terminalt gametangium. En og anden gang paatræffes ga- 

 metangier, som er afbrudte ved en eller flere mellemliggen- 

 de, utransformerede celler. 



Zoosporangier udvikles paa samme individ som game- 



