g Karl Pettersen 



over lievfladen af opimod 3000' (941 m). Brudstyk- 

 kerne af kvartsit og lerskifer må være ført ned fra 

 styrtningerne ovenfor (b) eller de tilgrænsende fjeld- 

 partier. Selve undergrunden op efter (b) — der som 

 nævnt overalt fandtes overdækket — er efter al sand- 

 synlighed bygget af under Dividalsgruppen horende 

 afdelinger. 

 e) Efter de vertikale udækkede fjeldvægge, der bygger 

 afsatsens øvre halvdel, stikker frem mægtige masser af 

 en ejendommelig efter al sandsynlighed klastisk berg- 

 art. Denne dannes af en mørk kvartsitisk grundmasse, 

 livori er indbl andet en lerskiferartet substans. Berg- 

 artens aflosningsflader eller skiktflader findes oftest 

 dækket med en merk lerskiferartet hinde. På sine 

 steder kan stenen antage et vist granitartet præg, — 

 antagelig dannet af brudstykke-materiale af indlands- 

 graniten, der således er indkittet i den kvartsitiske 

 grundmasse. Stenen er på sine steder indfældt med 

 kulsur kalk og bruser tildels stærkt for syre. Den 

 optræder i tykke bænke, der viser en på det nær- 

 meste horisontal lagstilling. 



At slutte fra de nedenunder efter (b) liggende brud- 

 stykker af Dividalsskifere kan der være nogen grund 

 til at forudsætte at denne kvartsitiske, delvis kon- 

 glomeratartede, bergart kan sky de sig ind under lag- 

 rækker af Dividalsskifere eller veksle med sådanne. 

 Da bergvæggene opefter var utilgjængelige, var der 

 imidlertid ikke anledning til at soge forholdet i så 

 henseende nærmere undersøgt. 



d) sorte 1er- eller lerglimmerskifere, tildels finstribede 

 hårdskifere, — under 20° nordlig indskyden. 



e) Her bryder frem efter en opstikkende isoleret knaus 

 en grå gneis eller granitartet sten. Petrografi sk min- 

 pler den ikke om indlandsgraniten. Gneisens forhold 



