Den nord-norske fjeldbygning 9 



til de omgivende skifere var der forøvrigt ikke anled- 

 ning til her nærmere at bestemme. 

 f) Det bagenfor (e) sagte opstigende højfjeld fandtes over- 

 alt overdækket og fast fjeldgrund intetsteds at stikke 

 frem. De løse bergartbrudstykker, som lier lå ndstrøet 

 i stort mål, dannedes samtlige affinstribede hårdskifere, 

 der petrografisk øjensynlig var at henføre til Balsfjord- 

 gruppen. Forøvrigt lagde vejrforholdene beklageligvis 

 hindringer i vejen for at følge bygningsforholdene 

 videre opad. 



Efter det heromhandlede profil har man altså først 

 den granitiske undergrund, derover — vistnok overdækkede 

 — lagnekker af til Dividalsgruppen hørende led, antagelig 

 nærmest konglomeratartede eller kvartsitiske lagrækker, 

 derover en kvartsitisk af deling (c), der tildels kan antage 

 et konglomeratartet præg, og som optræder i en mægtighed 

 af 2 a 300' (63—94 m). At der inden denne sidstnævnte 

 afdeling eller umiddelbart over samme vil være at påvise 

 lagrækker af grønne eller røde lerskifere kan der vistnok 

 være al grund til at forudsætte. Herover optræder en af- 

 deling (d), der dannes af sorte 1er- eller lerglimmerskifere. 

 Hvorvidt disse sorte skifere tilhører Dividalsgruppen eller 

 den højere liggende Balsfjordgrnppe lader sig for tiden ikke 

 afgjøre. Lignende skiferafændringer kan på sine steder 

 optræde inden den utvivlsomme Dividalsgruppe, men står 

 forøvrigt i petrograiisk henseende enkelte afændringer inden 

 de lavest liggende niveauer af Balsfjordgruppen temmelig 

 nær. Henregnes disse sorte skifere til Dividalsgruppen vil 

 denne her optræde i en samlet mægtighed af opimod 1000' 

 (314 m) — i modsat tilfælde vil dennes mægtighed her ikke 

 nå højere op end til omkring 7C0' (220 m.). Det herfra opsti- 

 gende højfjeld bygges derimod af lagrækker, der tilhører 

 den utvivlsomme Balsfjordgrnppe. 



Lagstillingen inden disse her omhandlede til Dividals- 



