Den nord-norske ijeldbygning 17 



af mægtigheden af de forskjellige unclerafdelinger lader sig 

 for tiden ikke afgive. Efter hvad hidtil er iagttaget synes 

 de indbyrdes vekslinger mellem de petrografisk afvigende 

 underled i det hele også at være noget for hyppige og for 

 uregelmæssige til at nøjagtigere forholdstal i så henseende 

 her skal kunne afgives. 



Som tidligere nævnt br eder indlandsgraniten sig fra 

 Torne-træsk nordefter over rigsgrænsen, træder her frem om 

 Lønnes-javre og den østlige del af de to i nærheden af sam- 

 me liggende fjeldsjøer Gievndne-javre og Alt-vandet — af 

 hvilke det første ligger i en hojde over havfiaden af 1800' 

 (565) og det sidste i en hojde af 1600' (502 m.). Mod vest 

 når indlandsgraniten frem til heniniod det østlige afliæng af 

 det til Kjoldraget hørende noget over 5000' (1569 m.) højt- 

 stigende Rokomborre. Fra Lønnes-javre og Alt-vandet fort- 

 sætter indlandsgraniten videre nordover efter de opimod 

 2000' (627) højtstigende fjeldmarker (den orografiske hoved- 

 afdeling e), der herfra breder sig frem nordover til strøgene 

 om Di vidai. 



Til nærmere belysning af bygningsforholdene her hen- 

 vises til profilrits fig. 2H tavle IV. Dette er trnkket fra Kai- 

 vare med grænserøs no. 278 i nordvestlig retning frem til 

 Rokombores østlige afhæng. 



Indlandsgraniten bygger fjeldgrunden fra rigsgrænsen 

 vestover til Rogskar (Sovanovski) — et lavere højfjeldsskar, 

 der fra Altvandet fører over til (h-t smidenfor liggende 

 Gievndne-javre. Efter skarets østlige side bryder her en 

 massiv bergart frem, der efter dagpartierne overalt bærer 

 granitens præg. Ved tilfældigvis her på et punkt op imod 

 skarets knlmination efter det nordlige afhæng at søge ud- 

 slået et stykke fast berg i en sådan tilsyneladende ren 

 granitisk bænk, overraskedes jeg hojlig ved her at erholde 

 et håndstykke af en åbenbart klastisk bergart. Den danne- 

 des af en grønlig murk temmelig tæl grundinasse, hvori var 



3 



