Den nord-norske tjeldbygning 27 



dannelsen i sin hele almindelighed ikke altid er gået forud 

 for lerskiferdannelsen. Den ferste er vel i regelen knyttet 

 til strandpartierne langs eft er den daværende hav- eller 

 vand-stand, medens det finere slam samtidig fons længere 

 nd og atsættes på større dybde. Forsåvidt vil dannelsen 

 af disse forskjellige undera fdelinger kunne være samtidige. 

 Under forudsætning ai en under gruppens dannelsestid 

 foregående forandring i det indbyrdes forhold mellem den 

 faste fjeldgrund og havfladen (eller ferskvandsjoernes vand- 

 spejl), vil der naturligvis heller intet kunne være til hinder 

 for, at konglomeratdannelsen på sine steder kan have fundet 

 sted, efter at lerskifer-materiale er bleven afsat på andre. 

 Der vil således heller ikke være nogen grund til at forud- 

 sætte at konglomeratartede dannelser i regelen skulde være 

 at træffe under lerskiferen. Hvor lermaterialet er afsat i 

 større afstand fra de oprindelige strandlinjer, må skiferen 

 i regelen ligge umiddelbart over den granitiske undergrund. 



Som det vil sees af den her leverede fremstilling over- 

 lejes Dividalsgruppen af Balsfjordgruppens lagrækker under 

 en på det nærmeste samstemmende lagstilling. T. så hen- 

 seende vil der fra forholdene, som de her er at aflæse, ikke 

 være at hente m^re bestemte vidnesbyrd for, at man her har at 

 skjelne mellem t vende af hinanden mere uafhængige gruppe- 

 dannelser. Anderledes vil derimod sagen synes at skulle 

 stille sig, når man nærmere fæster sig ved den i petrogra- 

 fisk henseende så stærke forskjel, som her gjør sig gjældende. 

 Og sammenstiller man disse efter Dividalen optrædende for- 

 holde med de, der er rådende langs efter Torne-træsk, så 

 vil der vistnok være al grund til at holde disse to her 

 omhandlede grupper ud fra hinanden som tvende indbyrdes 

 af hinanden uafhængige bygningsled. 



Fjeldmarkerne indenom Dividalen langs efter grænse- 

 strøgene er som tidligere nævnt stærkt myrdækkede og den 

 faste fjeldgrund vil her kuns tiøjst sparsomt tindes stikkende 



