26 366 



Crustacés (t. III p. 462, tab. 39 fig. 1.). Da Parisermuseets Exemplarer vare fra »de asiatiske 

 Have« og da Afbildningen maa fremkalde den Forestilling, at E. Nordmanni har et mere udviklet 

 første Følerpar end den Art, som Capt. Hygom gjentagne Gange har taget i stor Mængde i 

 Gjællehulen af »Dolfiner« (f. Ex. paa Lampugus punctulatus Cuv. Val.) mellem Ækvator og 

 30° NBr. og 24° og 40° VL.*), ansaae vi denne for en ny Art, hvilken vi gave Navn af E. nymplia. 

 Senere ere vi blevne meget uvisse i denne Henseende ved at gjøre Bekjendtskab med en Af- 

 handling af Prof. Kner »Ueber Månnchen und Weibchen von Euryplwrus Nordmanni JSdw.« (af 

 Wiener Akademiets »Sitzungsberichte« for 1859), hvori Forfatteren giver Oplysning om 

 Slægten efter 5 Exemplarer fra Zanzibar; thi uagtet der er overmaade meget i Prof. Kners 

 Gjengivelse af denne Dyreforms Eiendommeligheder , der er forskjelligt fra hvad vi have 

 fundet, have vi dog en Fornemmelse af, at han har havt den samme Art for sig, som vi; og 

 da Wienermuseets Exemplarer vare fra det indiske Hav ligesom Parisermuseets, bliver det os 

 temmelig sandsynligt, at det er den samme Art, som er truffet i begge Have**). Desværre har 

 Prof. Kners Materiale ikke været stort nok til at tillade ham en udtømmende Undersøgelse; 

 han har ganske vist ikke havt Lykken med sig, men synes heller ikke at have havt det 

 nødvendige forudgaaende Bekjendtskab til de nærmest beslægtede Former. Hans Analyse af 

 de forskjellige Fodpars Bygning er uheldig for begge Kjøn. Det er derfor ingenlunde over- 

 flødigt at meddele en ny Beskrivelse og Afbildning af Dyret; det vil deraf fremgaae tydelig 

 nok — uden at nogen yderligere Bevisførelse er nødvendig — at Slægten hører hjemme i 

 Caliginernes og ikke i Pandarinernes Gruppe. Den faaer sin Plads ved Siden af Caligeria 

 og Elytrophora. 



Hunnen er 11 — 12 mm lang. Forkroppens Skjold er næsten kredsrundt, svagt 

 hvælvet, iøvrigt af den hos Caliginerne sædvanlige Form og Bygning, og navnlig har det i 

 sig optaget de 2 første Bagkropsringe ligesom hos Caligus-Slæ glan. Øinenes Beliggenhed er os 

 ikke ganske klar, da der sees forskjellige Dannelser paa Skjoldets Rygflade, som kunde 

 antages derfor; sandsynligvis er det dog to runde Pletter, der ligge tæt ved hinanden lidt foran 

 H'ets Tverstreg***). Den frie Bagkropsring bærer to smaa bagtil afrundede Rygblade. 

 Kjønsringen er kredsrund, skiveformet og har et lignende Omfang som Forkroppens Skjold, 



") De enkelte Lokaliteter er: 30° NBr. og 38° VL.; 0° Br. og 24° VL.; 13° NBr. og 30° VL.; 21° NBr. 

 og 40° VL. 



") Der mangler desværre endnu næsten alle præcedentia for at bedømme, hvorvidt man bør forkaste 

 en Forms 'Henførelse til en i Litteraturen optagen Art, blot fordi hin er fra Atlanterhavet og denne 

 fra det indisk-stille Ocean, eller omvendt. Ere de større pelagiske Fiskeformer i det hele fælles for disse 

 to store Havbækkener, eller have de hvert sine charakteristiske Arter? Der vides saalidt derom, at den ene 

 Antagelse for Tiden synes at være ligesaa berettiget som den anden. Vi hælde mest til den sidste 

 og ere derfor heller ikke tilbøielige til at antage, at samme Art af Snyltekrebs forekommer i begge 

 Have, saalænge dette ikke ved umiddelbar Sammenligning er godtgjort. I dette bestemte Tilfælde er 

 rigtignok Milne Edwards Udtryk: »des mérs d'Asie« noget ubestemt og vel skikket til at vække 

 adskillige Betænkeligheder. 

 '") Ialfald antage vi for afgjort, at, hvad Prof. Kner anseer for Øinene, ikke er det. 



