64 404 



samme Forfatter umiddelbart derefter omtalte: »to parallele Rækker af sorte Punkter, fire 

 Punkter i hver Række«, ere vore ovenfor anførte Bagkropsfødder. 



Med Hensyn til denne Arts Fasthæftning til sin Vært skulle vi endnu tilføie, at 

 den altid er forekommet os hæftet saaledes op i Gjællebuernes Kjødmasse og med sine 

 grendelte trende Hæftehorn saaledes t klamret op til de langs under Gjællebuen løbende 

 Blodkar, at vi maae formode, at den suger saagodtsom umiddelbart af disse; men vi have 

 paa levende Dyr ikke havt Leilighed til umiddelbart at overbevise os herom. 



Som en egen Varietet af dette Krebsdyr maae vi fremhæve: 



28. Lernæa branchialis var. signioidea Stp. & Ltk. 



(Lernæa gadina O. Fabr. fn. gr. 336.) 



(Tab. XIII, fig. 29.) 



Der forekommer ved Færøerne paa Torskearter (formodentlig paa flere) og lige- 

 ledes ved Grønlands Kyster paa Ovaktorsken (Gadus ovak) en Lernæform , der hidtil er 

 bleven betragtet som identisk med L. branchialis Lin., men som dog med Tiden turde vise 

 sig at være en egen Art, hvorfor vi her foreløbigen have betegnet den med oven- 

 staaende Navn. 



Idet vi henvise til Figuren (XIII. f. 29), som fremstiller den i naturlig Størrelse, og 

 bede denne sammenlignet med de gængse Figurer af L. branchialis (f. Ex. Strøm Søndmør. I. 

 f. 18, Baird brit. Entom. tab. XXXV f. 12), skulle vi her bemærke, at den adskiller sig fra denne 

 sydligere*) eller typiske Form derved, at den saakaldte »Hals«, den tynde stilkformede Del af 

 Bagkroppen, er meget kortere, i Reglen kun halv saa lang som hos L. branchialis, og at den 

 derhos er mere tynd og under en skarpere Vinkel bøiet tilbage imod den sækformig opsvulmede 

 Del af Bagkroppen, hvilken i det Hele er tykkere og forholdsvis længere end hos L. 

 branchialis. Hele Dyret er fuldstændigere S-bøiet. Hornene eller Hæftearmene ere svagere 

 og synes mindre forgrenede, medens de Fremstaaenheder, der findes paa begge Sider af 

 Halens Udspring ere meget tydeligere. Selve Halen, der hos L. branchialis holder sig 

 næsten cylindrisk, er her mere sækformig udvidet ved sin Grund, og Udrandingen i Bag- 

 enden viser sig tydeligere. 



Æggetraadene synes os opviklede paa selvsamme Maade, som hos den ty- 

 piske Form. 



De samme Spor af Lemmer og Antenner, som vi have omtalt hos Hovedformen, 

 have vi ogsaa fundet hos denne; men da vi her ved et gunstigt Tilfælde baade have havt 



Ogsaa ved de danske Kyster forekommer der undertiden en noget lignende Form, men da Hale- 

 partiet ikke har den nedenfor nævnte Opsvulning, ere vi i Tvivl, om den bør ansees for aldeles 

 identisk med den nordligere Form. 



