407 67 



dobbelt saa tykke Forende af Dyret, bliver Huden blødere og skjørere og mere Iysfarvet, 

 og det bliver vanskeligere med Bestemtbed at opfatte Formen af og Sammenhængen mellem 

 de enkelte Partier, hvori denne Forende ligesom udsvulmer. Vanskelighederne forøges 

 derved, at Dyrets indeklemte Stilling ofte har givet disse bløde Dele en mindre symme- 

 trisk Uddannelse og at sjelden to Individer ere nogenlunde eens*). Uagtet alt dette have 

 vi kunnet erkjende, at denne Forende falder i fire temmelig vel fra hinanden skilte Afsnit, 

 saaledes som Prof. Krøyer rigtigen har fremstillet det. Det bageste af disse udsender 

 til hver Side og noget bagud to hornlignende temmelig haarde Forlængelser, der oftest ere 

 gaffelgrenede, undertiden er endog hver af Grenene igjen kløvet i Spidsen, men paa den 

 anden Side kunne de ogsaa flyde sammen til een Masse. De to mellemste af disse 

 Afsnit ligne hinanden noget og, naar Dyret er mere regelmæssig udviklet, synes de 

 ligesom at danne to brede Halskraver om dette; Siderne af disse Kraveringe kløve sig 

 ialmindelighed i to noget nedhængende Lapper, men ulige stærkt hos de forskjellige Individer. 

 Imellem det forreste Afsnit og Forranden af den forreste Kravering sees der paa Bugfladen 

 henimod Midtlinien to Par yderst smaa bevægelige Redskaber, hvilke under en stærk 

 Forstørrelse vise sig at være to leddede Fodpar med Børster, der maae tolkes som 

 Bagkropslemmer (fig. 30 £) og altsaa lade os forstaae, at de to andre Bagkropsringe snarest 

 maa være at søge i de to kravedannende Ringe. Det forreste Afsnit danner ifølge 

 denne Betragtning den egentlige Cephalothorax; men af dennes sammensættende Dele 

 ere vi neppe istand til at kunne paapege nogen enkelt, da just dette Partie i Dyrets 

 udvoxne Tilstand poser sig ud i saa mange Retninger. Os forekommer det, at dette 

 Partie i det Hele viser en ikke ringe Lighed med hvad vore Figurer fremstille for Pen- 

 nellernes Vedkommende. 



Som Opsummering af den her givne Fremstilling ville vi til Slutning anføre, at 

 Formens vigtigere Særkjender fra de egentlige Lernæer ville ligge i de i regelmæssig 

 Spiral oprullede Æggetraade, i Ueensartetheden af Hæftearmene eller Modhagerne, der her 

 findes langt tilbage paa Kjønsringens Hals, men hos Lernæerne foran Bagkropslemmerne, i 

 Bagkroppens helt forskjellige Leddeling, Form og Udrustning med Lemmer, samt i de stærke 

 Sække eller Sideudvidelser paa Halen og paa Kjønsringen foran Halens Rod. 



Afvigelserne ere altsaa saamange, at Slægten Ræmobapl/es med Tiden vistnok bør 

 flyttes lidt bort fra den egentlige Lernæa-Slægt, henimod Clavellinerne og Dichelestinerne, 

 med hvilke den synes i mange Henseender at danne Paraleller. Indtil videre formaae vi 

 dog kun at give en Charakteristik af Slægten i Forhold til de egentlige Lernæer, og denne 

 kunde maaskee lyde saaledes: 



Ilæmobaphes Stp. Ltk. a Lernæa Linn. s. str. (species typica: L. branchialis 



*) Dette lode allerede Prof. Krøyers to Figurer formode (1. c., fig. cit.) 



