74 414 



ere de altid tilbagebøiede; de fire andre have derimod i Midtlinien paa Rygsiden en 

 længere eller kortere tredie Modhage, der er mindst hos Individerne 3 og 4, hvilke ogsaa 

 forresten ere de korteste og smalleste; hos 1 er den af halv Længde med Sidehagerne 

 og hos 2 næsten af lige Længde med disse. 



Til nærmere Sammenligning med dette Forhold maa her strax endnu tilføies, at 

 vi ogsaa af de samme Finner imellem Finnestraalerne have udskaaret flere Forender, nemlig 

 »Hovedet« og »Modhagerne«, af endel andre Individer, der forlængst vare bortdøde*), og 

 disse, der i Antallet vare 9, viste ligeledes noget meget Vaklende i Hornenes Længde, og 

 to af dem havde det tredie Horn i Frembrud; af atten Individer havde altsaa en Trediedel 

 tre saadanne Modhager. 



»Halsen«, som ved foregaaende Art var saa kort og altid en mindre Brøkdel 

 af det opsvulmede Parti, vise Maalene her altid enten af lige Længde med eller endog 

 længere end dette Parti. Hale partiet turde i Forhold til Dyrets hele Længde være kjende- 

 ligen kortere; dets Fanetraade ere i Antal 21-22; vi have ikke fundet under 21; Traadene 

 ere aldeles enkelte paa Individerne 2, 4, 8, 9, og med korte Bitraade eller Grene hos 1, 

 5 og 7. Overgange frembøde 3 og 6; sidstnævnte havde fire grendelte mellem de enkelte. 



Naar vi nu, uagtet de nævnte Forskjelligheder mellem disse formentlig udvoxne Dyr 

 og forrige Art, dog alligevel have været i Tvivl om denne Forms Ret til at udgjøre en selvstændig 

 Art, da behøve vi kun at erindre om dens særegne Forekomst, nemlig ved Finnernes 

 Rod og imellem Finnestraalerne; thi hvorvidt Snylterne af denne Slægt, hvis Arter ere saa 

 vanskelige at holde ude Ira hinanden, virkelig betydeligen forandre deres Form, eftersom 

 Tilfældet fører dem over paa den ene eller anden Fisk, som Vært, og eftersom de komme 

 til at hæfte sig i bløde Kjøddele eller under saa lidet gunstige Forhold, som Finnerne synes 

 at byde, derom vides aldeles intet. I det foreliggende Tilfælde ere vi overtydede om, at 

 Fasthæftningen imellem Finnestraalerne idetmindste oftere havde fremkaldt den ulige Væxt 

 af Sidehornene og maaskee betinget Udvæxten af den tredie Modhage, saaledes som vi 

 hos Lernæa og Hæmobaphes oftere have bemærket en Sammenhæng imellem de ydre For- 

 hold og Grendelingen af Hornene eller Fremvæxten af disse. 



Baird har i Annals of natur, history Vol XIX p. 280 beskrevet en langt større Pen- 

 nella fra en »Dolphin« eller »Corypltæna« fra noget sydligere Dele af Atlanterhavet (ll°54'SB, 

 — 27° VL.) og benævnt den P. pustulosa. Da »Hovedet« og Modhagerne have en ganske 

 anden Form, og Fanetraadene uagtet Dyrets Størrelse bestemt betegnes som ugrenede 



*) Vi have nemlig bemærket saavel ved Lernæer som ved Penneller, at nogen Tid efter Døden brister 

 enten Kroppen i den tynde Halsdel og alle bagved liggende Dele af Dyret føres da naturligen bort ved 

 Fiskens Bevægelser, eller, naar en saadan Bristning ikke finder Sted, bortslides simpelhen hele Bag- 

 kroppen, medens Forkroppen og dens Modhager blive siddende og danne Kjærnen af forhærdede Knu- 

 der i Fiskens blødere Dele. 



