86 426 



denlig smaa hornagtige fremspringende Dele — rimeligvis det sidste svage Rudiment af 

 Antennerne. Til Lemmer og lignende Dele have vi forresten intet Spor seet. 

 Æggesækkene ere hos yngre Exemplarer blot krummede i en Halvbue, hos ældre snoede 

 i to eller tre Omvrid paa en ganske lignende Maade som hos foregaaende Art. Det 

 største Exemplar har en Brede af 14 mm , uagtet Sideforlængelserne ere bøiede ned mod 

 Bugen og Dyret altsaa egentlig ikke viser sin fulde Brede. 



Foreløbigt vil Slægten Tanypleurus vel kunne charakteriseres kortelig saaledes: 

 Tanypleurus nob. dignoscitur (fæmina) corpore depresso, latissimo, utrinque in pro- 

 cessum digitatum, cornu alcinum referentem , sub ventrem inflexum, producto, peduncu- 

 loque brevi, corneo, simplici vel duplici, scopum cirrhosum emittente et ex anteriore corporis 

 parte exeunte , hospiti affixo ; sacculis ovigeris circinnatis. Pedes maxillares et abdomi- 

 nales, ut videtur, desunt. {Mas ignotus.) 



T. alcicornis nob. In branchiis Cyclopteri spinosi Fabr. vitam degit. 



XXII. Herpyllobius Stp. ty Ltk. 



39. Herpyllobius arcticus Stp. & Ltk. ($). 



(Tab. XV, lig. 40.) 



Det er ved vore og Prof. Briih Is Undersøgelser godtgjort, at der selv hos egentlige 

 Lernæer, Lerneæniker, Penneller og Lernæocerer, hvor gamle de end blive, findes tydelige 

 Spor saavel til Følere og Kjæbefødder, som til Bagkropsfødder; hos den foreliggende Form, 

 hvoraf vi fra Tid til anden have fundet flere Exemplarer paa grønlandske Annelider af 

 Slægterne Lepidonote og Terehellides , have vi derimod forgjæves søgt saadanne Dele , og 

 den gamle ved hine Undersøgelser ophævede Paastand, imod hvilken Prof. Briihl har polemi- 

 seret saa ivrigen, at de laveste Lernæformer savne ethvert Spor til Lemmer og lignende 

 Dele, synes derved igjen at finde en Bestyrkelse. Denne mærkelige Lernæ sidder paa 

 Rygsiden af Annelider, sædvanligen nær ved Roden af en Fod, og bestaaer af to meget 

 forskjellige Hovedpartier, der staae i Forbindelse med hinanden ved en yderst tynd Stilk, 

 omkring hvilken Annelidens Hud slutter sig saa fast og tæt, at det er vanskeligt at skjelne 

 imellem Gjæstens og Værtens Dele. Den udenfor Annelidens Ryghud liggende Hoved- 

 del, som man uden en nøiagtigere Undersøgelse let kunde antage for at være det hele Dyr, 

 opnaaer i det høieste en Størrelse af 2 mm (foruden Æggesækkene); den er snart næsten 

 kuglerund, snart lidt oval eller noget sammentrykt (især hos yngre Individer), undertiden 

 endog pæreformet. De to Æggesække, der som Afbildningerne vise, ere af meget for- 

 skjellig Form og Størrelse, udgaae fra to Forhøjninger, som ved Grunden ere omgivne af 

 en fastere Ring, og mellem hvilke man endnu seer et lille fremragende Punkt (maaskee 



