118 



ského a uděluje s jinými biskupy a arcibiskupy navštěvovatelům tohoto 

 kostela odpustky dne 4 června zmíněného roku. 



Nedlouho asi po korunování Václavově přejal správu kanceláře 

 české. Co datar vyskytuje se poprvé dne 22 července r. 1297. Tetr, 

 biskup basilejský, potáhl celou správu kanceláře na nebe. Kancelář 

 měla sice oddělení české, moravské a polské, ale protonotáři nevydá- 

 vali listin jménem svým, nýbrž vše se vedlo jménem jeho. I když 

 byl mimo Čechy, nevyskytují se protonotáři datary: v tom případě 

 není nikdo datarem jmenován. To bylo jmenovitě r. 1303 a 1304. 

 Posledního léta přichází v měsících květnu a v září Petr, biskup basi- 

 lejský, ještě co datar, ale v pozdějších listinách Václava II již nikdy 

 více, a někdo jiný vedle něho také ne. Poměry politické, jmenovitě ne- 

 přátelství mezi svaky králem Václavem II a králem Albrechtem I 

 a ohledy k biskupství svému ukládaly mu opatrnost. Biskup Petr 

 zdržoval se také té doby ve svém biskupství a ne při dvoře českém. 

 Ale ani po smrti krále Václava II neodložil tytulu kancléře království 

 Českého, nýbrž když již agendu kancelářskou vedl zase Petr Andělův, 

 psal se i dále v listinách v Basileji vydávaných, ovšem vzhledem 

 k svému proboštství vyšehradskému kancléřem království Českého, 

 a to až do r. 1306. V květnu tohoto léta připomíná se v jedné 

 basilejské listině naposledy v hodnosti této. Petr z Aspeltu stav se 

 v listopadu r. 1306 arcibiskupem mohučským zasahoval rozhodně 

 ještě i v letech 1309 a 1310 a za krále Jana po dvakráte do osudů 

 země České. 



Postavení Petra z Aspeltu a Petra Andělova líčí se obecně 

 tak, jakoby to byla jedna osoba, a sice Petr z Aspeltu. I ve spise 

 nejnověji o něm vydaném (Jul. Heidemann: Petr von Aspelt als 

 Kirchenfürst und Staatsmann) pojata věc tak, že Petr z Aspeltu 

 přičiněním krále Rudolfa povolán r. 1289 do Prahy, tu že zastával 

 úřad protonotářský, stal se proboštem vyšehradským a českým kanc- 

 léřem, pak biskupem basilejským atd. Zatím z vylíčení osobních 

 poměrů Petra Andělova a Petra z Aspeltu viděti, že to jsou osoby 

 docela rozličné a že poslední nikdy protonotářem českým ani nebyl. 

 Že se věc tak má, dokazují následující okolnosti. 



1. V četných listinách krále Václava II, v nichž v letech 

 1289 — 1297 přichází protonotář Petr co datar, nevyskytuje se nikde 

 ani zmínka o tom, že by byl tento Petr býval proboštem v Treviru 

 nebo v Bingenách, ale při tytulu jeho protonotářském přichází zhusta 

 podotčená hodnost jeho kanovnická nejdříve na Vyšehradě, potom tu 

 a při kostele Pražském, anebo obě a s nimi kanovnictví vratislavské. 



