328 



C) „Podkoní a žák" nalézá se i mezi prvotisky českými. Byl tě, 

 jakož se Jungmann i Hanka domnívají, tištěn 1. 1498 u J. Bakaláře 

 v Plzni. Leč nezachovalo se vzácné té památky více než sedm listův 

 v malém 8° (v. 48—407), které z pozůstalosti Hankovy přešly v ma- 

 jetek musea českého. 



Tři tyto texty v přítomné rozpravě označují se takto : Kzn rkp. 

 univ. knihovny, Z = rkp. Pinvičkův (po Zebererovi, souhlasně jako 

 u vydáních kroniky Dalimilovy), P=z tisk plzeňský. 



Dobrovskému, když spisoval druhé vydání své historie litera- 

 tury české, „Podkoní a žák" ještě povědom nebyl. Teprv kustos 

 Zimmermann o prázdninách r. 1818 objevil rukopis ten v universitní 

 knihovně. O tom V. Hanka píše Dobrovskému dne 28. srpna 1818 

 (Č. Č. M. 1870, str. 223) : „Opět ještě neznámý rukopis na světlo 

 vyšel ; ve veřejné knihovně na hoře na jedné veliké polici mezi 

 prachem již pohozený ležel, a je ve 4° na papíře od 1. 1409 psán. 

 Obsahuje Katona atd. Druhý kus jest sám zcela nový, totiž Con- 

 tentio Satrapae et Scholaris, jest 484 veršů dlouhý a pěkně 

 živě psán jako Ševci divně etc. Počíná takto: Přihodich sie 

 gednú k tomu etc. K smíchu jest to jejich hádaní, a naposledy 

 přijdou až do rvačky." Později dopátral se Hanka i tisku plzeňského. 

 Že by „Podkoní a žák" byl i v rkp. Z, zůstalo nepovšimnuto, ačkoli 

 rukopis ten k vůli vydání Dalimilovy kroniky již 1. 1786 od Fr. F. 

 Procházky byl probrán. 



L. 1823 Hanka báseň naši vydal v pátém svazečku „Staro- 

 bylých skládaní" (str. 178 — 198) ; základem položil text K, ale s tiskem 

 plzeňským jej srovnal, „a kde co lepšího, vybral". U vydání tomto 

 různočtení zůstala neoznačená a důvody, proč té neb oné formě přednost 

 dáno, nedoloženy. Podle Hankova vydání nový otisk učiněn v I. dílu 

 Výboru z lit. české (str. 943—956), nicméně v úpravě textu poněkud 

 přihlédáno i k rkp. Z, odkudž jmenovitě přejaty v. 467 — 468 (Výb. I. 

 str. 956, v. 9 — 10), ačkoli se tam existence rkp. Z ani slovem ne- 

 připomíná. Do němčiny „Podkoní a žák" přeložen a ve spise „Der 

 Neue Rath des Herrn Smil von Pardubic" (Leipzig 1855) vydán od 

 J. Wenziga. 



O původství skládaní našeho posud mínění se rozcházejí. Hanka 

 1823 a Jungmann 1825 i 1847 nikoho původcem nejmenují. V I. díle 

 Výboru z lit. č. uvozuje se „Podkoní a žák" co dílo Smila Flašky 

 z Pardubic, jelikož prý (str. 943) „podle slohu a vtipu tak souditi 

 lze". Vocel (Č. č. M. 1855 str. 343) tomuto domnění „mnohých zna- 

 telův literatury české" neodporuje. 



