348 



hrdú řěč síyšě od tebe : 

 i zda sám již neznáš sebe? 

 Vy třepačky nebožátka, 



390. to-ť vám nikdy nenie svátka. 

 Vsak's ty hubená satrapa! 

 Čím chceš lepší býti chlapa, 

 na každý den hnoj kydaje, 

 k lepšiemu čáky nemaje? 



395. Však ty sě nevrovnáš žáku, 

 neb my mámy lepší čáku, 

 ne jako vy, chlapi hMpí. 

 Z žákóv-ť bývají biskupi, 

 komuž toho Bóh popřeje, 



400. v němž jest má dobrá naděje. 

 Prodlí-li-ť Bóh mého zdravie, 

 až bude o světiem Václave, 

 ježto-ť již daleko nenie, 

 přijmu-ť já prvé svěcenie. 



405. Inhed sobě pleš proholi, 

 a kto mi překazí koli, 

 tomu-ť bude nelze zbýti, 

 vzdy-ť mu jest pohnánu býti. 



387. slyšeti P. Slyše, viž Nákr. §. 350. udrželo co přezdívka sedlákům 



388. Zda P. slovo „sadrapák". 



389. třepačky Z. P. 393—394. chybí v K. Text Z. 



390. Však mám nenie nikdy Z. vám 394. k lep šému Z. 



nenie nikdy i svátka P. 395. Ty sě K. Z. Však ty P. 



391. hubená třepačka satrapa Z. Však 397. jako chlapi K. 

 jste vy P. Satrapa ve starých slo- 398. Z žákóv P. 

 vnicích překládá se „komonník" 399. Buoh P. 

 (Bohem. 38), nebo „třepačka" (No- 400. v němž-ť Z. 



menclat. 165), anebo „podkonie" 401. mi Bóh zdravie K. Prodlí-li-ť Bóh 



(Rozkoch. a Veleš, 77, 147). Slovem zdravie Z. Prodlí-ť mi Buoh mého 



tím vůbec nazývali se všickni slu- zdravie P. 



žebníci dvorští vůbec. Tak čte se 402. o svatém Z. P. 



v „Radě Zvířat", že páni pod sebou 404. druhé svěcenie P. 



mají „auředníky, jako heytmany, 405. Ihned Z. P. 



purkrabě, písaře, šafáře, koíomky, 406. ktož mi pak Z. a ktož mi P. 



tu dvorská satrapu." V obecné 407. tomu-ť nebude lze Z. Tomu lze 



mluvě posud se v podřečí východ- nebude z(býti) P. Tím veršem se 



ním (Č. Č. M. 1863, str. 336 a 342) končí zbytek prvotisku. 



408. musí-ť ode mne Z. 



