350 



435. A když žák svú řeč vylíčí, 

 tu sě dvořák ihned vztyčí, 

 hněvivě na-ň trasa hlavu, 

 hroze jemu ruku pravú, 

 řka: „Nepřězři toho déle, 



440. byť pak bylo i v kostele. 

 Mluvíš na mě, ježto-t nenie. 

 Zda již ufáš v své svěcenie? 

 Dřieve než dočakáš pleše, 

 budeš ty utopen v měše, 



445. jakož sě i jiným děje. 



I v tom-li jest tvá naděje? 

 Spieš ty ještě budeš katem 

 nežli knězem neb prelátem; 

 neb najviec biřici, kati 



450. všě bývají literáti. 



Téhož ty také nezbudeš, 

 v malej chvíli katem budeš. 

 Ješče-ť věrně razi tobě, 

 přizři, již jest čas, o sobě. 



455. Já s dobrých lidí pomocí 

 řemesla-ť chci dopomoci. 

 Tiem něČso psoty pozbudeš, 

 a potom oběšen budeš." 



To řek, ruku na-ň opřěže, 

 460. a žák ho za vrch dosěže, 



435. Podkonie Z. in marg. 447 — 448. Dřiev než ty budeš prelátem, 



436. dvořák sě K. tu sě dvořák Z. spieše ještě budeš katem. K. Text Z. 



438. hroze Z. 449. biřice i katie Z. 



439. řka: „Již-ť nepřezřím K. a řka: 450. Literát — muž slovesně vzdělaný, 

 „Žáku, již nepřězři tobo déle Z, bomo literatus. 



441. ješto-ť tobo nenie Z. 452. po maíej K. v maié Z. 



442. text Z. I zda jicb ufáš K. 454. již-ť jest Z. 



443. dřiev K, dřieve Z. 455. a já K. Z. 



444. Viz úvod str. 6. Pak srov. Dali- 457. tiem něco psoty Z. tudy nečso 

 milovu kroniku LXX, v. 35—36: (neczso) psoty K. 



Kázal bycb vajú v kožený měch 459. To řka, ruku na-ň opře Z. Žák, 



vložiti satrapa Z. in marg. 



a u měšě u Vltavě utopiti. 460. ho k sobě K ho za vrch doseže Z. 



