391 



se a proti nepřátelil om se silné postavte 1" Nic neprospělo napomenutie 

 jeho, neb hanbu jich strach, kterýž na ně přišel, přemohl jest. Ale 

 vida, že všickni jsúce strachem poraženi utiekají, též i Julian spolu 

 s nimi prchl a utekl. 



Ty všecky věci, jakž se daly, toliko po svrchku jsú oznámeny. 

 Ale žádali kto šíře o těch věcech a mnohýeh jiných bojích, kteřížto 

 při těch časích v tomto království Českém a Markrabství Moravském 

 dáli se, znáti: viz kroniky České, a to, což teď psáno, a mnoho jiného 

 poznáš. 



Když se pak ty věci všecky a mnohé jiné daly, vida Zigmund 

 král, že Čechuov přemoci nemuože; vzal jinú cestu před se tuto: 

 Svolal pány České a rytieřstvo, žádaje, aby k němu do Prešpurka 

 přijeli na přátelské rokovánie. K žádosti jeho přijevše, nechtěli jsú 

 do města jeti, ale na poli pod stany jsú se položili. A když k nim 

 vyjel král, mnohými povolnými řečmi k nim mluvil, vypravuje, kterak 

 královstvie České jemu dědičně příleží, a žádaje, aby toho zbaven 

 nebyl, slibuje Čechuom, mezi nimiž zrozen jest, pokojným a dobrotivým 

 budúcím jich králem býti. Odpověď Čechuov: že mocí proti nim bo- 

 joval, chtěje je zkaziti. A v Konstancí proti řádu a víře královské 

 jal, dopustil a netoliko dopustil, ale zpuosobil k veliké lehkosti krá- 

 lovstvie, že muži nevinní upáleni jsú a Čechové bez slyšenie od cierkve 

 Římské za kacieře potupeni jsú. Nenieť tak hubena moc Čechuov, 

 aby po své cti nestáli a dali se z své dobré pověsti tak lehce vyvésti, 

 jak se komu zdá. — Povolně ke všem řečem král Zigmund odpoviedaje, 

 obecný Sbor Bažil ejský jim předložil, v němžto svú nevinnost Čechové 

 a Moravané mohli by okázati, čeho jsú dávno před mnoha lety žádali, 

 aby svobodné slyšení jmieti mohli. 



A protož snažným jednániem Zigmund král a již ciesař Con- 

 cilium Bazilejské zpuosobil, kdežto listy od téhož Concilium i od 

 ciesaře vyšly jsú, aby Čechové a Moravané do Concilium přijeli, že 

 dobrotivě slyšáni budu. Přijeli jsú Čechové a Moravané do Basilee, 

 v Concilium postavivše se, za šest leth jednali s týmž Concilium, 

 hádánie vedúce o potřebných věcech víry, a smlúvy puosobíce, až 

 k tomu přišlo, že smlúvy společné dokonali, jenž slovu Kompactata, 

 skrze kteréžto války a nesnáze v království a v Markrabství pře- 

 trženy jsú, a pokoj všem žádostivý uveden jest. Skrze které také 

 z Čechuov a Moravanuov potupa a lehkost, která skrze nerozšafnost 

 Sboru Konstanského, křivě však, nepravě nám byla přičtena, jest do- 

 statečně sňata, když nás ne za scestné a bludné, ale za věrné, poctivé 

 i poslušné syny pravé matky církve svaté a milé choti Kristovy slavně 



