11 



Havdyb, lader der sig i det store og hele adskilte 3 for- 

 skjellige Udbredelsescentrer, nemlig: 



A. Det sydlige graa Ler, der omfattet Fjordene og 

 Bankerne langs Norges Kyst omtrent til 19° 0. L. samt 

 det graa ler ved Island og Jan Mayen. 



B. Det nordlige graa Ler, hvortil hører Fjordene 

 og Bankerne langs Norges Kyst østenfor 19° 0. L., ved 

 Beeren Eilancl og Spitsbergen samt Rhabdamminaleret. 



C. Det brune Ler, der deles i det egentlige Bilocu- 

 linler samt Overgangsleret. 



Specielt adskiller Biloculinaleret sig fra det graa Ler 

 i den Grad, at af de Arter, der er fundne paa den første 

 Lersort er blot ca. 2 / å fælles • for begge. Af disse 2 /^ af 

 Arter, der er fælles, har mange egentlig blot hjemme paa 

 den ene Lersort og er blot enkeltvis fundne paa den anden. 



Sognefjorden danner sammen med de øvrige dybe 

 Fjorde i det vestlige Norge et eget Distrikt, hvis Fauna 

 karakteriseres ved Forekomsten af enkelte større, mere iøine- 

 faldende Former som Saccammina sphaerica, Batysiphon 

 nliformis, Rhabdammina abyssorum og dens Følgesvend 

 Tholosina bulla, endvidere Stortosphaera albida og Hype- 

 rammina ramosa. Nogle af "de i Sognefjorden fundne 

 Thalamophorer synes her at have Grændsen for sin Ud- 

 bredelse mod Nord. Disse er: Stortosphaera albida, Bathy- 

 siphon nliformis, Gordiaminna charoides og Aschemonella 

 catenata. 



Sacsammina spharica forekommer i saadan Mængde 

 paa de store Dyb i enkelte af de vestlandske Fjorde, at 

 man kunde være fristet til at kalde det Mudder, hvori 

 denne Dyreart lever, Saccamminamudder i Modsætning til 

 det graa Ler paa Kystbankerne. Imidlertid synes dette 

 Forhold ikke at være Tilfældet med Sognefjorden, da den 

 eneste Prøve fra Skrabningerne i denne Fjord indeholder 

 forholdsvis faa Exemplarer af Saccammina sphaerica, men 

 derimod særdeles mange af Rhabdammina abyssorum. Dog 

 kan Sognefjordens Mudder ikke kaldes Rhabdammina- 

 mudder, da det savner den graagrønne Kulør, som er ei- 

 endommeligt for denne Lersort. 



Det graa Ler langs Norges Kyst er med Undtagelse 

 af den østlige Del rigt paa Thalamophorer, idet der her 

 er fundet næsten Halvdelen a f alle fra Norhavsexpeditionens 

 materiale opførte Arter. De undersøgte Bundprøver er 

 tagne paa ca. 100 — 400 Favnes Dyb, hvilket er Granden 

 til at enkelte Arter, der har hjemme paa ganske grandt 

 Vand f. Ex. Rotalia beccari, ikke er komne med. De al- 

 mindeligst forekommende Arter er: Uvigerina pygmaea og 

 angulosa, Truncatulina lobatula og refulgens, Nonionina 

 umbilicatula og scapha, Lagena marginata, Pullenia sphae- 

 roides, Quinqueloculina seminulum, Globigerina bulloides, 

 Bolivina dilatata, Bulimina elipsoides og marginata, samt 

 Cassidulina laevigata 1 . Uvigerina pygmaea er især talrig 

 tilstede paa de sydligere Dele af det graa Ler, saa man 



Disse Arter tindes oftest i mang 

 i Tabellen angivne Bundprøver. 



Exemplarer i liver af de 



Expedition we find, in all, 3 different centres of distri- 

 bution viz: 



A. The southern gray clay, which includes the 

 fjords and banks along the Norwegian coast, about as far 

 as to 19 E. Long., and the gray clay near Iceland and 

 Jan Mayen Island. 



B. The northern gray clay, to which the fjords and 

 banks along the Norwegian coast east of 19 E. Long., 

 near Bear Island and Spitzbergen belong, and the Rhab- 

 dammina Olav. 



C. The brown clay, which is divided into the Bilo- 

 culina Clay, proper, and the Transition Clay. 



The Biloculina Clay, in particular differs to suMi an 

 extent from the gray clay that of the species found in the 

 firstnamed clay, only about 2 /^ are common to both. Of 

 these 2 / 3 many have their home only on the one kind of 

 clay, and are found very rarely on the other. 



Sognefjord, together with the other deep fjords of 

 Western Norway, forms a special district, whose fauna is 

 characterised by the occurence of a few larger, more con- 

 spicuous forms, such as Saccammina sphærica. Bathysiphon 

 nliformis, Rhabdammina abyssorum and its companion, 

 Tholosina bulla, Stortosphæra albida and Hyperammina 

 ramosa. Some of the Thalamophora found in the Sogne- 

 fjord appear to have the northern limit for their distribu- 

 tion in this fjord. These are Stortosphæra albida, Baty- 

 siphon nliformis, Gordiammina charoides and Aschemonella 

 catenata. 



Saccammina sphærica occurs in such numbers in the 

 great depths of some of the fjords of the west coast, that 

 one is tempted to call the mud in which this species of 

 animal lives — Saccammina mud, as opposed to the gray 

 clay on the coast banks. This, however, dees not seem to 

 be the case in the Sognefjord, as the one sample from 

 dredgings in this fjord contained comparatively few speci- 

 mens of Saccammina sphærica, but, on the other hand, 

 very many of Rhabdammina abyssorum. The mud of the 

 Sognefjord, however, cannot be called Rhabdammina mud, 

 as the gray-green colour peculiar to this kind of clay, is 

 absent. 



The gray clay along the coast of Norway, with the 

 exception of the eastern part, is rich in Thalamophora, 

 almost half of the species mentioned from the North At- 

 lantic Expedition collection having been found there. The 

 bottom-samples examined were taken at a dept of from 

 about 100 to 400 fathoms, which accounts for the fact 

 that certain species, which have their homes in quite shallow 

 water — e. g. Rotalia beccari — are not among them. 

 The species most commonly occurring are Uvigerina 

 pygmæa and augulosa, Truncatulina lobatula and refulgens, 

 Nonionina umbilicatula and scapha. Lagena marginata, 

 Pullenia spheroides, Quinqueloculina seminulum, Globige- 

 rina bulloides, Bolivina dilatata, Bulimina elipsoides and 

 marginata, and Cassidulina laevigata 1 . Uvigerina pygmæa 



Numerous specimens of these species will generally be found 

 in each of the bottoms-samples given in the table. 



