51 



bred med vinklig basal-intryekning, utan eller svagt antydt frenum; 

 metanotum har smala cenchri. Abdomcn är bred, sidorna aftrindade ; 

 l:a dorsal-segmentet utan eller med omärklig blotta, 9:e tydligt ut- 

 bildadt, böjande sig ned och nästan omslutande midten af terebrans 

 valvler, hvilka hvardera i spetsen hafva en filtlik fläck ((jhitinium). 

 Framvingame hafva 1 marginalfält; 4 submarginal-fält, af hvilka det 

 l:a är endast till hälften deladt genom tvärnerven, 3:e långt, upptager 

 2:a recurrenta nerven; cellula furcata upptager tvärnerven i midten; 

 lancettlika fältet är antingen öppet med tvärnerv i midten eller hop- 

 snöradt, inmynnande bakom midten af 2:a brachial-fältet ; postcostal- 

 fältet är bredt; basal-nerven träffar postcostan ungefär vid submar- 

 pinalnervens utgång; cubiti furca ligger ungefär midt öfver brachii 

 furca. De undre vingarne hafva 2 slutna midtel-fält, submarginal- 

 iältet ej slutet, emedan costan upphör något bakom stigmat. Meso- 

 sternum är bredt, på sidorna säcklikt utvidgadt, dess praesterna och 

 episterna ej genom suturer afsatta. Benen äro hopstående vid basen, 

 temligen grofva; tibierna utan taggar, sporrarna oftast med membra- 

 nös spets; tarsernas 1-4 leder på undre sidan med temligen stora la- 

 meller; klorna oftast beväpnade med en svag tand något inom spet- 

 sen. Kroppen är undersätsig, medelstor, sällan enfärgad svart, oftast 

 hos hannen gröngul eller rådaktig med svarta teckningar, beklädd 

 med mer eller mindre tättstående grågula eller svarta, ej fina hår. 



De lefva alla på barrträd, der larverna oftast lefva i colonier 

 och äro försedda med 7 par bukfötter. 



Genus Lophvrus. 

 Klug. Fall. Hartig. 



Auteiina> maris bipetmatse. Alae superiores cellula lan- 

 ceolata aperta, uervo transverso divisa. Calearia apice 

 rnembranaceo. 



Detta slägte, som innehåller större delen af de till denna grupp 

 hörande arter, skiljes hufVudsakligen genom framvingame, hvilka hafva 

 lancettlika fältet öppet med tvärnerv i midten, emedan humerus träf- 

 far brachium straxt bakom dess furca, samt genom sporrarne på ti- 

 bierna, hvilka äro tjocka och i spetsen försedda med ett membranöst 

 hihang. Dessutom afvika hannarne genom dubbelkammade antenner, 

 honorna genom brokig kropp. De bästa kännemärkena för närstående 

 arter ligga hos hannarne på den yttre genitalflikens form och hos 

 honorna på sågens yttre valvler, hvilka hafva den filtlika fläcken be- 

 tydligt afvikande i form och storlek. 



4* 



