79 



Var. b. femina: Ut in a sed ventre nigro, apicem ver- 



sus pallido. 



Ej sällsynt på Al öfver hela Sverige. 



Larven beskrefs redan af Reaumur men först Bergman lyckades 

 bringa den till utveckling, såsom man finner af hans beskrifning på 

 anförda ställe, sidan 171. Den har någon likhet med en Oniscid ge- 

 nom sin plattade kroppsform. Då han hvilar på Albladens skifva, är 

 hufvudet indraget i prothorax. Han är 20-fotad, grön med gröngult 

 hufvud, svarta prickar på sidorna och en rad af runda svarta puncter i 

 ziczac. Hvarje segment har på sidorna ett kalfmånformigtbihang, som 

 är fint cilieradt i kanten och beväpnadt med en utsträckt tagg emel- 

 lan hvarje segments inskärning. Troligen Nematus a Inivorus Brisckc. 



Genus Nematus Jur. 



Tenthredo Lin. Fall. Zett. 



Ala3 supeiiores eellula lauceolata petiolata, humero 

 nempe nullo; eellula margiuali scepissinie 1; submargiaali- 

 bus sa^pissime 4, quarum 2:a longa nervös 2 recurrentes 

 seniper excipiente. 



Genom framvingarne, som hafva skaftadt lancettlikt falt lätt 

 skildt från båda föregående genera. 



Hufvudet är vanligen smalare än thorax; hjessans fåror sällan 

 små, punctformiga. oftast raka och väl marquerade; ocellerna bil- 

 dande en stark båge eller nästan triangel; pannfårorna merendels 

 flacka, den 5-gona arean stundom ganska tydlig; tuberkeln emellan 

 antennerna oftast med groplik fördjupning; epistomat vanligen kull- 

 rigt och genom en tvärlinja nedtill afsatt från clypeus, som antingen 

 är tvärhuggen eller urbräddad i framkanten; ögonen äro rundadt 

 ovala, räcka aldrig fullkomligt ned till basen af mandiblerna, hvar- 

 igenom kinderna blifva mer eller mindre breda. Antennerna äro ty- 

 piskt borstlika, oftast är 3:e leden något kortare eller lika lång som 

 4:e, 4-9 småningom aftagande i längd; de äro vanligen tätt belagda 

 med en kort på pubescens. Mesothorax har prpesternum och frenum 

 i bakkanten på scutellen tydligt afsatta. Abdomen är sällan hoptryckt 

 i spetsen, dess cerci annales olika långa hos särskilta arter men full- 

 komligt constanta liksom terebrans längd, så att de kunna användas 

 med fördel för begränsningen af species; sjelfva sågens valvler äro 

 antingen aftrindade i spetsen eller skarpa såsom hos flera arter, hvilka 

 lefva i galläpplebildningar. Framvingarne hafva utan undantag det 



