246 



aro stora och oftast ryckta mera in på ansigtet, som derigenom synes 

 smalare, oftast med inre orbitan convergerande, sällan parallel, i 

 hvilket fall de ej räcka ned till mandiblernas bas; clypeus är stor, 

 oftast i spetsen utskuren eller eniarginerad; epistomat föga kullrigt; 

 öfverläppen i allmänhet stor och rundad; mandiblerna starka, med 

 hög rygg vid basen, i spetsen hvarken starkt böjda eller korsande 

 hvarandra, på insidan beväpnade med en eller flera tänder. Anten- 

 nerna äro i allmänhet temligen långa och trådformiga, sällan kortare 

 och då merendels tenformigt tilltjocknande; alltid 9-ledade, 3:e leden 

 nästan utan undantag längre än 4:e, 2:a merendels transversel. Tho- 

 rax har mera utveckladt pronotum, emedan dess nedböjda sidor äro 

 i framkanten flikigt rundade; medipectus har ej afsatta pragsterna; 

 scutellen är ej sällan kullrig, basal-intryckning ofta trubbvinklig eller 

 tillochmed nästan rät; cenchri äro medelmåttiga. Framvingarne häfva 

 ej bredt postcostal-fält, 2 marginal- och 4 submarginal-fält, af hvilka 

 sednare det 3:e upptager 2:a recurrenta nerven och merendels är bre- 

 dare mot spetsen, det 2:a upptager l:a recurrenta nerven merendels 

 i midten ; cellula furcata har större längd än bredd oeh upptager den 

 vanliga tvärnerven alltid framför midten; det lancettlika fältet är 

 alldiig hvarken skaftadt eller öppet, utan antingen deladt genom en 

 kort, perpendiculär tvärnerv eller hopsnöradt i midten; humerus är 

 nernligen alltid tydlig, ej starkt svängd vid basen och träffar bra- 

 chium antingen i eller straxt bakom dess furca, stundom något fram- 

 för den; discoidal-fältets nedre yttre vinkel är nästan rät eller föga 

 spetsig; basal-nerven stiger aldrig bågformigt upp, är parallel med 

 l:a recurrenta nerven och träffar postcostan temligen långt framför 

 submarginal -nervens utgång, straxt bakom transversella postcostal- 

 nerven, der postcostan ej löper i rak linja, utan gör ett litet knä 

 nedåt, hvilket är det mest utmärkande för afdelningen; transversella 

 marginalnerven är bågböjd och nästan aldrig incident; submarginal - 

 nerven gör ej någon märkbar vinkel vid l:a recurrenta nerven. De 

 bakre vingarne hafva alltid 2 slutna midtolfält, nernligen submarginal- 

 och discoidal-fält, af hvilka det förra räcker längre ut mot vingspet- 

 sen än det sednare; stundom ligga hos några hannar de tvärnerverna, 

 som tillsluta dessa fält, liksom den vanliga tvärnerven, så tätt intill 

 vingbrädden, att båda midtelfälten vid hastigt påseende synas öppna; 

 humeral-fältet har ett kort eller intet bihang, emedan humeral-ner- 

 ven träffar brachial nerven straxt framför, vid eller bakom den van- 

 liga tvärnerven, som oftast ligger på sned. Abdomen har sällan stor 

 blotta, dess terebra är ej lång, valvlerna aldrig uddspetsade, ej eller 

 föga öfverskjutande sista ryggsegmentet. Benen äro i allmänhet 

 långa, bakbenens tibier sällan hingre än låren, stundom kortare, spor- 

 rarne särdeles långa; farserna längre än tibierna, med tydliga, oftast 



