18 



bildaclt af tätt packade, inåtböjda hår; dessutom är öfverläppen i spet- 

 sen nästan urbräddad; bakbenens tibier på ryggsidan ofta longitudi- 

 nelt urholkade eller åtminstone med ett glatt fält; behåringen i all- 

 mänhet tätare, sculpturen gröfre, hvilket i synnerhet är märkbart på 

 hjessan och buksidan; hufvudet sällan rundadt; hjessans bakkant hos 

 båda könen svagt urbräddad. 



Hufvudet har större längd än bredd, ludet, men hjessan tvära 

 öfver ocellerna och kinderna nedom ögonen nästan nakna ; mandib- 

 lerna i spetsen hos honan och arbetarne tvärhuggna, breda med svaga 

 inskärningar ofvantill, ryggsidan utåt med flera fåror och ribbor. 

 Antennerna hafva i allmänhet korta antenner, skaftet längre än halfva 

 strängen och något böjdt. Thorax är på ryggen beklädd med täta 

 och långa, stundom ojemna hår; metathorax i midten naken eller 

 med knappt märkbar pubescens. Framvingarne hafva stigmat mycket 

 litet, ifrån den tvärhuggna spetsen utgår marginal-nerven ; costalnerven 

 böjer sig ner mot denna sednare och utsänder en mer eller mindre 

 tydlig kort gren; l:a tvärnerven i submarginal-fälten är mycket sned- 

 liggande, 2:a nästan perpendiculär; 2:a submarginal-fältet upptager 

 l:a recurrenta nerven på midten, 3:e upptager 2:a recurrenta nerven 

 straxt framför yttre vinkeln och båda äro smalare upptill än nedtill ; 

 discoidal-fältets nedre yttre vinkel är mycket trubbig. Abdomen är 

 tätt luden, i allmänhet med ojemn och längre behåring mot spetsen, 

 än i midten; ventral-segmenterna med långa ganska täta fimbrier. 

 Tarsernas sista led längre än 2:a. 



Arbetarne äro mindre än stammodren, vingarne mera klara, pul- 

 villen smalare, metatarsus i yttre nedre vinkeln vanligen spetsigare, 

 abdomen kortare men spetsigare bakåt, behåringen på thorax och ab- 

 domen mera ojemn. 



Hannarne hafva, utom olikhet i mandibel, antenn- och benbild- 

 ning, klarare vingar, mera raggig kropp, 7:e ventral-segmentet ej 

 synligt emedan det ligger indraget under 6:e, pulvillen smalare, be- 

 håringen på ansigtet under antennerna och på bröstet ofta gulaktig, 

 labrum vitan tvärskifva, i framkanten bredt urbräddad eller tvär- 

 huggen. 



I spetsen af abdomen ligga 2 par tänger (forcipes), som tjena 

 till honans fasthållande under parningen. De äro af fast hornartad 

 consistens och visa en öfverensstämmande bildning hos de särskilta 

 grupperna, så att de äro af stor vigt för slägtets naturliga indelning. 

 De utgå ifrån en nästan halfcirkelformig capsel, som genom en linja 

 i midten är delad i 2 halfvor (cardo). De yttre eller egentliga tän- 

 gerna bestå af ett långsträckt stycke (stipes), hvarpå följer en oftast 

 tvärliggande merendels ljusare del (squama) samt slutligen af den 



