25 



men have 8 Polyper, hvis korte Celler staa tæt i hinanden, saa at Finnen faar et bredt Udseende, fig. 5. Paa den nederste 

 Halvdel af Rachis, hvor Finnerne aftage noget i Længde, alt eftersom de nærme sig Stilken, er der 9—8 Polyper paa hver, 

 fig. 5. Nærmest Stilken ere Finnerne yderst korte, rage kun lidet ud fra Stokken; men danne 3 — 4 Tverrækker paa hver 

 Side, fig. 5. 



Polypcellerne ere indtil 4 mm. lange, stive, cylindriske med 8 Spidser omkring Aabningen og staa paa Grund af 

 Finnernes Dreining ligesom afvexlende, ikke i en lige Række, saaledes som Tilfældet er hos Pennatula phosphorea, imedens 

 de dog udgaa fra Finnens øverste, lidt konkave Rand, fig. 6, a, 



Polyperne ere 6 mm. lange, hvoraf Tentaklerne ere 4 mm. lange; disse ere hvidgule, med en tyk Længdestribe af 

 tæt paa hinanden liggende vinrøde Spilder paa Aboralsiden, uden Cirrer paa den nederste, runde Halvdel (Skaftet), imedens 

 den øverste Halvdel (Bladet) har temmelig brede Cirrer med en Spikelrække paa den udvendige Flade, fig. 7. 



De føromtalte pigdannede Zooider ere indtil 2 mm. lange og 0,613 mm - brede ved Grunden, fig. 8. Imedens de 

 øvrige Zooider have, som sædvanligt hos Pennatuliderne, en vid Mundaabning omgivet af Pigge, fig. 9, 10, saa ere de pigformede 

 Zooider noget anderledes dannede. Paa den konvexe Del, den der vender udåd, ere i Hudens Bindevæv leirede i Pyramideform 

 16 — 20 Spilder, som ere runde, indtil 1,5 mm. lange, 0,081 mm. brede og tilspidsede i begge Ender, fig. 8, a; paa den indre 

 Del, som er lidt konkav, og som vender imod Rachis, er der kun nogle faa lignende Spilder. Disse Spilder slutte i Zooidens 

 spidse Ende sammen og lukke for Indgangen; de ere sammenbundne ved en Bindevævsmembran, hvis indre Flade er forsynet 

 med paalangs gaaende Muskelfibre, der ere Fortsættelser af Stokkens Længdefibre, og som strække sig op over 2 / z Dele af 

 Zooidens Længde. Det er sandsynligvis disse Muskelfibre, der bidrage til at aabne Zooidens Mund. Forøvrigt have disse 

 Zooider, som sædvanligt, to Tentakler, en foldet Mave med to Gastralfilamenter. 



Axen er rund, ender nedad med en yderst fin liden Anse, 25 mm. fra Stokkens Bund; opad, hvor den ligger i Dor- 

 salkanalen, ender den haarfint. 



Farven omtrent som paa Hovedformen. Rachis mørkerød af de i det gule Sarcosoma indleirede vinrøde Spikler. 

 Stilken bleg gulrød. Finnerne stærkt mørkerøde paa deres inderste konvexe Rand, som Følge af at de røde Spikler ligge der 

 mere kompakt paa hverandre; paa Midten ere de gulrøde, hvor Spiklerne ligge mindre tætte. Cellerne mørkerøde. Polyperne 

 gule, spillende lidt i det Røde, med hvidgule Tentakler, der ere forsynede med en Længderække vinrøde Spikler. 



Findested : Throndhjemsfjorden. 



Kophobelemnon Moebii, nob. 



Tab. XII. 



Syn. KOPHOBELEMNON Leuckartii, Moebius. Die Expedition z. phys.-chem. und biolog. Untersuchung der Nordsee im 

 Sommer 1872, pag. 142. 



Denne Søfjær blev omtrent samtidigt funden af Professor Moebius ved Lindesnæs paa 220 Favnes Dyb, og af os i 

 Korsfjorden (omtrent 2 1 / 2 Mil syd for Bergen) paa 150 — 200 Favne; men Professor Moebius opførte den i det ovennævnte 

 Arbeide, der udkom i 1875, som den af Kolliker beskrevne og afbildede Art Kophobelemnon Leuckartii. 1 ) Senere have 

 vi erholdt flere Exemplarer, ikke alene fra Korsfjorden, men ogsaa fra Vestfjorden i Nordland, hvor den forefindes i stor 

 Mængde paa enkelte Lokaliteter, ligesom Bergens Museum fra Professor S. Loven har faaet 2 Exemplarer, hvilke ere fundne i 

 Skagerak 1877 paa 350 Favnes Dyb. Naar undtages enkelte smaa Afvigelser, der afhænge af de forskjellige Lokaliteter, fra 

 hvilke de ere tagne, stemme de alle overens i de væsentligste Karakterer. 



Stokken er stiv, indtil 420 mm. lang, 7 mm. bred paa Midten af Rachis, 9 mm. imod den øverste Ende, og forsynet 

 med en næsten kuglerund Endeblære, fig. 1. Saavel den øverste som den nederste Ende har en fin, rund Aabning. 



Naar undtages de to Exemplarer fra Skagerak, hvoraf det ene var 410 mm. langt, med en 220 mm. lang Rachis, 

 og det andet 390 mm, langt med 220 mm. lang Rachis, var Rachis paa alle de øvrige Exemplarer næsten dobbelt saa 

 lang som Stilken; saaledes var paa flere Exemplarer fra Korsfjorden og Vestfjorden, hvilke havde en Længde af 390 mm, 

 Rachis 250 mm. lang. De udviklede Polypers An tal varierede noget, saaledes havde den fra Skagerak, hvis Længde var 



M A. Kolliker. Anatomisch-systematische Beschreibung der Alcyonarien. Iste Abth. Die Pennatuliden pag. 306. Frankfurt a. M. 1872. 



4 



