5 



særeget Udseende, saa hver saaadan Tak i en vis Stilling ser ud som en liden Stjerne, fig. 15, 16. Imellem de her nævnte 

 Spikler findes ogsaa paa Basaldelen hist og her særegne Firlinger, fig. 19, 20. Paa den nederste Halvdel af Stammen gjen- 

 findes lignende Spikler som de paa Basaldelen, kun ligge de her mere spredte, — og kommer man lidt længere op paa Stam- 

 men findes en og anden isoleret Spikel med Tendents til Stjernedannelse, forresten er Stammen og Grenene, som før nævnt, 

 uden Kalklegemer og derfor meget bløde. 



Polypkroppens Spikler ere forskjelligt formede, dels lige, dels krumme Spindler med Takker, dels kølleformede, lige- 

 ledes forsynede med Takker. De lige Spindler ere spidse i begge Ender, 0,060 mm. lange, 0,008 mm. brede, fig. 21, og ligge 

 spredte imellem de krumme, der ere de hyppigste og ere 0,180 mm. lange, fra 0,028 — 0,048 mm. brede. Paa Forkroppen ere 

 de kølleformede almindeligst og ere 0,280 mm. lange, 0,040 mm. brede i den afstumpede Ende, og ligne ganske dem, der ere 

 afbildede paa fig. 10 under Beskrivelsen af Duva pellucida. Paa den nederste Del af Polypkroppen og tildels paa Mellemkroppen 

 findes dels gaffelformede takkede Spikler, fig. 22 — 23, dels korsformede Spikler, fig. 24. Disse sidste have paa øverste Ende af 

 Længdestokken en Samling af Takker, der danne en Slags Krone, fig. 24. Paa Tentaklerne ligge en Rad Kalklegemer paa- 

 tvers, det ene ovenfor det andet, og udgjør omtrent 8 i Tallet. De ere flade, forsynede med enkelte yderst fine Takker, og have 

 noget indskaarne Rande, ere 0,120 mm. lange og 0,072 mm. brede paa Midten, fig. 14. 



Farven næsten melkehvid. 



Findested: Moldøen, Nordfjord. 40 — 50 Favne; Klippegrund. Fundet af Overlæge G. Armauer Hansen. 



Artskarakter. 



Zoanthodemet rigt forgrenet. Stammen 12 mm. høi, 5 mm.bred ved Grunden. Grenene forgrene sig som oftest, og 

 paa Enden af hver Gren eller Forgrening 3 — 5 Polyper. Polyperne stærk bugede (ventricose) med retraktile Tentakler. Hele 

 Polypkroppen besat dels med spindel- dels med kølleformede, takkede Spikler. Tentaklerne forsynede med en Række paatvers 

 liggende, flade Spikler. Stammens nederste Halvdel og Basalen rig paa simple og sammensatte Dobbelts tjerner; Stammens 

 øverste Del og Grenene uden Kalklegemer. Farven melkehvid. 



Duva florida. (J. Rathke.) 



Tab, II, fig. 13 — 21. 



GORGONIA FLORIDA, J. Rathke. Zoologia danica, Vol. IV, pag. 20, Tab. 137. Havniæ 1806. 

 Nephthya Rathkiana, Ehrenberg. Die Corallenthiere des rothen Meeres, pag. 61. Berlin 1834. 



Denne af Jens Rathke først beskrevne Alcyonide under Navn af Gorgonia florida blev funden af Professor M. Vahl 

 ved Moskenæs i Nordland og Loppen i Finmarken. Vahl observerede og afbildede den i levende Live, og det er den Teg- 

 ning, der af Jens Rathke er benyttet i Zoologia danica. Senere har neppe nogen Naturforsker gjenfundet den; men den er af 

 og til bleven forvexlet med andre Alcyonider, der have havt Noget tilfælles med den. Rathke antog den for en Gorgonia, 

 til hvilken Slægt den dog ikke kan henføres, hvorfor ogsaa Ehrenberg henførte den til Slægten Nephthya og benævnte Arten 

 Rathkiana, da der i Slægten Nephthya allerede fandtes en ved Benævnelsen florida. 



I Bergens Museum findes heldigvis to Exemplarer af en Alcyonide, som vi ved at undersøge finde at være den ægte 

 Rathkes Gorgonia florida; og mærkeligt nok er det ene af disse Exemplarer fra Moskenæs i Nordland, det andet fra Finmarken. 

 Nogen Gorgonide kan der ikke være Tale om, heller ikke have vi, efter nøiere Granskning, kunnet lade den blive staaende i 

 Slægten Nephthya, hvorfra den væsentlig afviger; vi have derfor henført den til vor nye Slægt Duva. 



Dr. Marenzeller har i sin Af handling »Die Coelenteraten, Echinodermen und Wurmer der K. K. Oesterreichisch- 

 Ungarischen Nordpol-Expedition«, beskrevet en Alcyonide under en af ham opstillet ny Slægt »Gersemia«, hvilken han antager 

 er Rathkes Gorgonia florida, Ehrenbergs Nephthya Rathkiana, og som han ogsaa opfører i Synonymien. Men da Marenzeller 

 kun har kjendt den af Vahl udførte Tegning og Rathkes ufuldstændige Beskrivelse i Zoologia danica, og saaledes ikke har 

 havt Anledning til at iagttage selve Dyret, har han kunnet begaa den Feil at blande to meget forskjellige Dyr sammen. Lige- 

 som vi have de ovennævnte to Exemplarer af den typiske Rathkes Art for os, saaledes ere vi ogsaa i Besiddelse af flere 



