38 F. R. KJELLMAN, OM BERINGHAFVETS ALGFLORA. 



Artens förhållande till andra arter. Till habitus och flere karakterer öfverensstämmer 

 denna art nära med A. dolichorhachis, raen är dock sannolikt icke närmast besläetäd med 

 denna. Från den är den bestämdt skild genom kostans form (Jfr Kjkllm. Algu3 aret. Sea 

 sid. 217) och derför enligt min åsigt att hänföra till en annan sektion af slägtet än den, 

 till hvilken A. dolichorhachis hör. Genom denna och andra karakterer synes den mig 

 sluta sig genetiskt till andra i Stilla oceanens norra del förekommande arter af slägtet. 

 Den torde komma närmast den art, som nedan beskrifves under namn A. angusta, från 

 hvilken den är skild genom mindre storlek, tunnare, krusig, veckrik lamina och längre, 

 smalare, annorlunda formade, mera membranösa sporofyller. 



Alaria angusta Kjellm. mscr. 



A. minor; stipite brevissimo, tereti; rachide subcompressa (demum longiore?), in 

 costam abruptius abeunte; lamina anguste lanceolata, decurrente, plana, luteo-brunnea, 

 siccata subpellucida, rigidiuscula, subpergamea; costa angusta. plus minus prominente, 

 in sectione transversali ancipiti vel elliptico-lineari, abruptius in ålas abeunte; sporo- 

 phyllis numerosissimis, fasciculatis, distincte petiolatis, lanceolatis vel lineari-spathulatis, 

 membranaceo-pergameis, minoribus, angustis; soro apicem sporophylloram marginemque 

 sat late sterilem relinquente. Tab. 3, fig. 1 — 4. 



Beringön, sparsam; spridd inom sublitoralregionen såsom beståndsdel i Laminariacé- 

 formationen; med sporangier. 



Artbeskrifning. Med hänsyn till laminans form, färg, konsistens o. s. v. liknar denna 

 art A. esculenta (L.) Grev. mera än någon annan af de i norra delen af Stilla oceanen 

 förekommande arterna. Laminan är smal i förhållande till längden. På ett exemplar med 

 laminans längd uppgående till en meter är bredden endast 7 cm. Möjligen är laminan 

 något mindre nedlöpande hos A. angusta än hos A. esculenta. Genom formen på rhachis 

 och kostan anger sig A. angusta tillhöra en annan artserie än A. esculenta. Stipes är 

 kort, nästan trind, rhachis deremot sammantryckt, i tvärgenomskärning bredt elliptisk 

 med två rader knölar. De exemplar, jag hade tillfälle att insamla, äro jemförelsevis unga; 

 jag känner derför icke, hvilken längd rhachis uppnår, men förmodar, att den liksom hos 

 närbeslägtade arter kan blifva betydlig. Kostan är än mer, än mindre upphöjd. Hos det 

 exemplar, hvars mått på laminan ofvan angifvits, var kostan ungefär vid laminans midt 

 7 mm. bred och 3,5 mm. tjock. I tvärgenomskärning har kostan ytterkanterna än mera 

 rätliniga, än utåt bugtade, så att tvärsnittets form vexlar mellan två-eggad och elliptiskt 

 jembred. I hvarje fall är kostan tydligt afsatt och begränsad mot sidostyckena. För arten 

 karakteristiskt är sporofyllernas ringa storlek. Vanligen uppgår deras bredd icke till 1 

 cm., med en längd af 10 — 15 cm. De äro jembredt spadlika eller lancettlika, alltid med 

 tydligt afsatt skaft, till konsistens såsom sterila tjockt membranösa eller membranöst per- 

 gamentartade, mycket talrika, tätt radade. Sorus intar endast ungefär 1 / g — 2 / 3 af sporo- 

 phyllernas längd och omgifves på båda sidor af en temlig bred steril zon. 



Alaria praelonga Kjellm. mscr. 



A. stipite longiore, interdum pluripollicari, subtereti; rachide complanata, demum 

 longiore, muriculata; lamina pluripedali, angusta, lineari, basim versum longe se.nsim 



