40 F. R. KJELLMAM, OM BER1NGHAFVETS ALGFLORA. 



genom i förhållande till längden bred, till hufvudformen icke jembred utan lancettlik eller 

 t. o. m. bredt lancettlik, vågig, mera tjock, vid torkning svartnande och ogenomskinlig 

 larnina, genom långa till grundformen jembreda, slutligen nästan läderartade sporofyller 

 och genom lägre, från laminan mindre starkt afsatt kosta. Äfven med hänsyn till rhachis 

 skiljer den sig något från de föregående. Hos dem äro äldre delar af rhachis mindre 

 skarpt afsatta från stipes än hos denna. Hos dem antar rhachis så småningom samma 

 form som stipes och är skild från denna endast genom ärren efter de affallna sporofyllerna, 

 men hos A. lanceolata förblir rhachis af olika form mot stipes och bibehåller sig bredare 

 än stipes är tjock. Arten är temligen storväxt. Laminan når en längd af åtminstone 

 1,25 m. och en bredd af 15 cm. Med hänsyn till sporofyllernas längd öfvergår den alla 

 de förut anförda arterna. De kunna blifva en half meter långa; bredden är deremot alltid 

 jemförelsevis liten, 3 — 4 cm. 



Alaria laticosta Kjellm. mscr. 



A. stipite brevissiino, subtereti; rachide compressa, quam stipite crassiore, demum 

 longiore, muriculata; larnina anguste lanceolata, decurrente, undulato-plicata, crispata, mem- 

 branacea, siccata nigrescente, opaca; costa lata, latitudine saltim 1,5 cm., vix prominente, 

 ancipite, fere in ålas sensim abeunte; sporophyllis numerosissimis, fasciculatis, lineari- 

 spathulatis vel linearibus, basi cuneatis, apice rotundatis, circa 10 cm. longis, 1 — 1,5 cm. 

 latis, membranaceis, crispatis; soro? Tab. 6, fig. 1 — 3. 



Beringön. Ett exemplar uppkastadt på stranden. 



Denna växt är särskildt utmärkt genom sin låga och i förhållande till laminans bredd 

 mycket breda kosta. Från norra delen af Stilla oceanen är förut en art beskrifven, A. 

 marginata Post. et Rupr., hvilken anges vara särskildt utmärkt genom mycket bred kosta. 

 Enligt Harvey (Alg. Vanc. Isl.) har kostan en bredd af »1 — 17 2 inch in fronds where 

 the stipes is 3 — 4 lines wide». Detta synes mig ange, att det i norra delen af Stilla 

 oceanen gifves en sektion af slägtet Alaria, utmärkt genom mycket bred kosta och att 

 derför den växt, hvars diagnos ofvan lemnats, icke är att anse såsom en tillfällig form al 

 någon af de andra arterna, utan en från dessa skild art. 



Den kommer närmast A. lanceolata. Med den har den gemensamt laminans lancett- 

 lika form och starka undulering äfvensom det, att laminan vid torkning antar en svart- 

 brun färg och blir nästan ogenomskinlig samt att rhachis bestående håller sig till formen 

 olika stipes. Från densamma skiljer den sig genom smalare, nedlöpande larnina, kortare, 

 tunnare och krusiga sporofyller samt särskildt genom kostans stora bredd och ringa höjd 

 och såsom följd häraf den svaga begränsningen mellan kostan och laminans sidostycken. 



Det erhållna exemplaret har laminan 1,5 m. lång och 10 cm. bred på det bredaste 

 stället. Inga sporofyller hafva fullt utbildad sorus, men hos vissa är den anlagd. Af 

 anlaget att döma utbreder den sig icke öfver sporofyllernas hela yta, utan endast öfver 

 en del, sträckande sig från basen till eller något öfver midten af hvarje sporofyll. 



Alaria fistulosa Post. et Rupr. 

 111. Alg. p. 11. 

 Descr. Alaria fistulosa J. G. Ag. Spec. Alg. 1, p. 144. 

 Fig. » >> Post. et Rupr. 111. Alg. t. 16. 



