46 F. R. KJELLMAN, OM BERINGHAFVETS ALGFLORA. 



Till byggnaden sluter sig arten sålunda närmast till L. nic/ripex. Med hänsyn till stipes' 

 form liknar den mest L. Clustoni Le Jol., från båda skiljer den sig genom laminans form, från 

 L. Clustoni derjemte genom struktur, från L. nigripes genom formen på stipes och större och 

 annorlunda liggande slemhålor i laminan. Med någon annan art kan den icke förvexlas. 



Växten synes icke uppnå någon betydligare storlek, och särskildt synes laminan 

 hålla sig vid obetydlig storlek. Ett exemplar af de största i min samling har (torkadt) 

 stipes 34 cm. lång, nedtill fingertjock, laminan 75 cm. lång, 15 cm. bred. 



Laminaria bullata Kjellm. inser. 



L. stipite longiore, la?vi, flexili, fusco-brunneo, nitido, subcoinpresso, fere aäquali, 

 lacunis sat magnis in orbem regularem, subcorticalem dispositis; lamina ovata, obovata, 

 elliptica vel late cordata, saturate luteo-brunnea, nitida, crassiuscula, mollissima, demum 

 parce laciniata, bullis, magnis, transversis secundum utrumque marginem seriatis in- 

 signi, lacunis majoribus, densis; soro partes confines laminge vetusta? et hornotina} ve- 

 stiente. Tab. 2, hg. 5 — 9. 



S:t Lawrencebay, S:t La\vrence-ön, på båda ställena ymnig; något sällskaplig 

 inom sublitoralregionen; med sporangier. 



Med hänsyn till vidfästningsorganct öfverensstäminer denna art med flertalet andra 

 Laminarier. Det utgöres af greniga rhiziner, utgående i nästan regelbundna, basifugala 

 kransar. 



Stipes är temligen lång, d. v. s. den uppnår en längd af åtminstone 30 cm., är 

 slät, böjlig, glänsande, svartbrun, nästan till hela sin längd något sammantryckt, endast 

 nederst trind och här något tjockare än i öfrigt. 



Alla undersökta exemplar hade den äldre laminan i behåll. Denna var skarpt af- 

 satt från den under den löpande vegetationsperioden utvecklade. Arslaminan är såsom 

 ung antingen äggrund, bredt vigglik eller jembredt elliptisk, såsom äldre äggrund, bredt 

 hjertlik, bredt elliptisk eller omvändt äggrund, mättadt gulbrun, glänsande, slutligen tjockt 

 äderartad, af mycket lös konsistens, ungefär 1 m. lång och 40 cm. bred, aldrig undulerad 

 eller veckad, men utmärkt genom en parallelt med hvarje kant löpande tät rad af trans- 

 verselt stälda, breda och höga bucklor. Dessa egendomliga buckelrader framstå mycket 

 tydligt äfven hos mycket unga exemplar, t. o. m. då de nått en längd af endast 10 — 15 

 cm. och uppträda äfven mycket tidigt på den under utveckling varande nya laminan hos 

 äldre exemplar. Först på mycket gamla och tjocka laminor blifva de småningom otyd- 

 liga. Deras bredd — vinkelrätt mot laminans längdriktning — uppgår till 3 — 6 cm. 

 Laminan uppdelas slutligen i ett fåtal flikar, vanligen så, att den först delas i tvenne 

 nedtill svagt förenade halfvor, hvilka sedermera hvardera delas i 3 — 4 olika långa flikar. 



I stipes utbildas icke någon korkliknande väfnad. Ytcellerna hafva ytterväggen 

 mycket tjock, glänsande, gulhvit. De endokromförande cellerna äro på ett tvärsnitt an- 

 ordnade i temligen regelbundna radiala rader. I inre delen af detta 5 — 6 celler mäktiga 

 lager ligger en regelbunden krets temligen stora och ungefär lika stora slemhålor, hvilkas 

 gränsceller föga skilja sig från de öfriga med färgadt innehall försedda cellerna. 



I laminan är midtlagret temligen starkt begränsadt från mellanlagret. Det senare 

 innesluter i sin mellersta del en tät rad jemförelsevis stora slemlakuner, åtminstone till 



