KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 23. N:0 8. 53 



Ulva rigida Ag. 

 Spec. Alg. p. 410. 



Descr. Ulva rigida J. Ag. Ulvacea? p. 168. 



S:t Lawrence-ön, Beringön, ymnig; något sällskaplig inom litoralregionen; fertil. 



I den omfattning, J. G. Agardh, anf. st., gifvit åt denna art, inbegriper den äfven den 

 växt, hvilken jag beskrifvit under namn af Ulva crassa; jfr Spetsb. Thall. 2, s. 44 och 

 Alga? aret. Sea, s. 298. Växtgeografiska grunder synas mig visserligen tala emot en 

 sådan artbegränsning, men för närvarande torde en annan näppeligen kunna åstadkommas. 



Monostroma crassiusculum Kjellm. mscr. 



M. fronde callo radicali adnata, initio vesicam ovoideam constituente, deinde plus 

 minus expansa, parce laciniata, margine piano, lacerato, flaccida, lubrica, dilute luteo-viridi; 

 parte monostromatica 20 (*■ crassa, cellulis in sectione transversali frondis lumina cellu- 

 laria horizontaliter elliptiea vel horizontaliter rectangularia angulis plus minus rotundatis, 

 8 — 10 fi älta, praebentibus; chromatophoris validis. Tab. 7, fig. 13 — 15. 



Vidfästningsorganet är en callus radicalis. Bålen har i början formen af en ägg- 

 lik, oskaftad eller kortskaftad blåsa, som når en längd af l — 2 cm. Denna brister i 

 toppen, remnar mer eller mindre djupt, och utbreder sig till större eller mindre del af 

 sin längd. Under sin fortsatta tillväxt uppflikas den i mest blott ett fåtal, sinsemellan 

 olika stora flikar, hvilka äro släta, i kanten sargade. Att döma af de exemplar jag sett, 

 når växten blott en ringa storlek, 2 — 3 cm. längd. Till färgen är den blekt gulgrön, 

 har åtminstone såsom ung svag glans och är af lös, slemmig konsistens. 



Bålens nedre del bildas af klubblika celler, hvilka mest förlöpa från den ena ytan 

 af bålen emot den andra. Klubbhufvudena äro långsträckta, oftast utdraget omvändt 

 äggformiga, cylindriska eller smalt spolformiga och mer eller mindre starkt böjda. 



Den sterila bålens monostromatiska del är omkring 20 ,u tjock, bestående af från ytan 

 sedda till form och storlek mycket olika celler. Vanligen äro de oregelbundet 3 — 6-kan- 

 tiga, nästan isodiametriska, ofta dock 2 — 3 gånger längre i den ena än i den andra rikt- 

 ningen och då oftast med mer eller mindre utprägladt halfmånformiga cellrum. I en 

 tvärgenomskärning visa sig cellrummen horizontalt ellipsoidiska eller horizontalt rectangu- 

 lära, 10—30 ,u breda, men blott 8 — 9 /i höga. Cellernas ytväggar äro sålunda i för- 

 hållande till cellrummets höjd mycket tjocka. Mellanväggarnes tjocklek är deremot obe- 

 tydlig. Chromatophoren är stor. 



De fertila cellerna, zoosporangierna och gametangierna hafva cellrummen ellipsoidiska 

 eller nästan klotrunda, 12 — 15 ,u i diameter. 



Växten är närmast beslägtad med Monostroma Grevillei (Thur.) Wittr. och afviker 

 från denna hufvudsakligen genom större tjocklek, cellrummens mindre höjd och ytter- 

 väggarnes betydliga tjocklek. 



Beringön, sparsam; epifytisk på litorala alger, mest Rhodomela larix och Halo- 

 saccion firmum; fertil. 



