£3PJ ' 



INLEDNING. 



Den framställning af Beringhafvets algväxtlighet, som i det följande lemnas, grundar 

 sig på iakttagelser och samlingar, som jag under Vegafärden hade tillfälle att göra vid 

 fem inom detta hafs område belägna ställen: S:t Lawrencebay, Konyambay, Port Clarence, 

 S:t Lawrence-ön och Bering ön. De tre vikarne ingå från Beringhafvets nordligaste del, 

 Port Clarence från den amerikanska, de båda andra från den asiatiska sidan, S:t Lawrence- 

 bay något norr om Konyambay. S:t Lawrence-ön ligger strax söder om Konyambays 

 bredd, nästan midt emellan Amerika och Asien. Beiungön utgör den vestligaste länken i 

 den ökedja, Aleuterna, hvilken begränsar Beringhafvet i söder. 



^ id alla dessa ställen gjordes endast kortvariga uppehåll: i S:t Lawrencebay 1 dag 

 (20—21 juli), i Konyambay 2 (28—30 juli), i Port Clarence 4 (22—26 juli), vid S:t 

 Lawrence-ön 2 (31 juli — 2 augusti), och vid Beringön 5 dagar (15 — 19 augusti). Icke 

 ens denna korta tid kunde jag egna uteslutande åt algstudier; en del af tiden måste an- 

 slås at undersökning af landtfanerogani-floran. Ehuru jag i följd häraf icke är i stånd 

 att lemna en utredning af Beringhafvets algväxtlighet, som kan göra anspråk på någon 

 högre grad af fullständighet, anser jag mig dock böra offentliggöra de resultat, mina 

 undersökningar lemnat. Visserligen har nämligen Dall ] framhållit, att Ruprechts år 

 1847 uttalade åsigt: »der ganze Kiistensaum des Beringsmeeres nördlich von den Aleuten 

 und Kamtschatka ist fast aller Tangenvegetation baar» 2 icke öfverensstämmer med verk- 

 liga föimållandet, men ännu är dock kännedomen om växtligheten i detta i växtgeogra- 

 fiskt hänseende vigtiga hafsområde, om man undantager den del, som omger Kamtschatka, 

 inskränkt till några få, till dels sväfvande uppgifter. 



1 Jfr Nature 1875, Vol. 12, sid. 166. 



2 Jfr Alg. Ochot, sid. 203. 



