46 Dinoflagellata 



en tynd Membran, som snart efter faar den samme Skulptur som 

 Modercellens Væg. Hos de marine Ceratier foregaar denne De- 

 ling i Løbet af Natten. 



Kønnet Forplantning er kun iagttaget hos Cer otium hirun- 

 dinella; to Individer lægger sig ved Siden af hinanden i omvendt 

 Stilling, Indholdet træder ud gennem en Aabning paa Cellernes 

 Bugside og smelter sammen til en Zygote, hvis videre Skæbne 

 er ukendt. 



Hos nogle kan dannes saakaldte Sværme spor er, Celler af afvigende Form, 

 med svagt udviklede Furer og med tynd homogen Væg, som opstaar ved at Celle- 

 indholdet forlader Cellevæggen udelt eller efter Delinger. Muligvis foregaar der 

 Kopulation mellem saadanne Sværmeceller. Hos flere, f. Eks. Ceratier, dannes 

 Hvilecyster, idet Væggen afkastes og en ny Væg uden Furer dannes. Hos 

 Ceratium hirundinella er Cystevæggen fast og trukket ud i 4 Horn, hos andre 

 er den geléagtig. Efter Hvilen sprænges Cystevæggen og en ny Væg af den 

 sædvanlige Beskaffenhed dannes indenfor den. Endelig har man i nyeste Tid 

 hos Ceratium tripos iagttaget en Slags Knopskydning, idet der efter en direkte 

 (amitotisk) Kærnedeling dannes en Udvækst i Længdefuren, som efterhaanden 

 antager Skikkelse af en Ceratium, men mærkelig nok af en fra Modercellens 

 afvigende Form. 



De fleste D. er Planktonorganismer; særlig i Havene spiller 

 de en vigtig Rolle og optræder der i en Mængde Former. Hos 

 flere findes Bygningsforhold som Horn, Lister og Vinger, der sæt- 

 ter dem bedre i Stand til at holde sig svævende i Vandet. 



A. Adinida, Ingen Furer, Cilierne fæstede i Forenden. 



1. Fam. Prorocentraceæ. Væggen sammensat af 2 Stykker, som mødes i 

 en Længdesøm. Exuviaella, Prorocentrum, marine. 



B. Dinifera. Med Tvær- og Længdefure. 



Fam. Peridiniaceæ. Væggen er sammensat af en forreste og en bageste 

 Skal, som sædvanlig er delt i flere Plader, adskilte af Tværfuren; Cilierne ud- 

 springer fra Bugsiden, nær ved Furernes Skæringspunkt. 



Underfam. Dinophyseæ. Væggen ved en Længdesøm delt i to Halvdele. 

 Tværfuren ved Cellens øvre Ende. Furerne med stærkt udviklede Lister. Dino- 

 physis (Fig. 56), alm. i Saltvand. Ornithocercus. 



Underfam. Peridinieæ. Ingen gennemgaaende Længdesøm, Tværfuren om- 

 trent paa Midten af Cellen. Glenodinium, Væggen ikke sammensat af Plader, 

 flere Arter i Fersk- og Saltvand. Diplopsalis. Peridinium, mange Arter i salt og 

 fersk Vand, ofte med to korte Horn i Bagenden, og ogsaa fortil udtrukket i et 

 Horn, der ender aabent. Foran Tværfuren 7 Mellemplader og 7 Endeplader, 

 bagtil 5 Mellemplader og 2 Endeplader (Fig. 55 A, 57). Ceratium, Cellen for- 

 synet med lange Horn, et Forhorn begrænset af 4 Endeplader og 2 eller 3 Bag- 

 horn, udgaaende fra Endepladen og fra en eller to Mellemplader. Længde- 

 furen meget bred. C. tripos, furca og fusus meget udbredt i Havene, C. hirun- 

 dinella i Ferskvandsplankton. 



2. Fam. Gymnodiniaceæ. Cellen uden Væg. Gymnodinium, Tværfuren 



