Phæophyceæ 



113 



til Kønsskud, og med Alderen afkastes. Hos Cystoseira og Sar- 

 gassum findes trinde, alsidigt forgrenede, skruestillede Skud, som 

 særlig hos den sidstnævnte frembyder en vidtdreven Differentie- 

 ring, idet der findes Kortskud der har Form som Blade, og andre, 

 der er uddannede som stilkede Luftblærer (Fig. 147). 



Den anatomiske Bygning ligner den hos Laminariaceerne. Det 

 yderste, assimilerende Cellelag deler sig i yngre Tilstand ved Vægge 



parallelle .med Fladen og afgiver 

 derved Celler til den indenfor 



Fig. 145. 



Fig. 146. 



Fig. 147. 



Fig. 145. Fucus serratus. a, Stykke af en Hanplante, der i nogen Tid har ligget 

 udsat for Luftens Paavirkning. Smaa orangegule Vorter, dannede af Antheridier, 

 er fremkomne udenfor Skafidiernes Mundinger (nat. Størr). b, Tværsnit gennem 

 den fertile Del af en Hunplante, visende Skafidierne. (Thuret). 



Fig. 146. Halidrys siliquosa. Øvre Ende af Skud med Luftblærer. (Nat. St.). 



Fig. 147. Sargassum bacciferum. Stykke af Skud i nat. St. (Kutzing). 



liggende parenkymatiske Bark, der igen omgiver et indre Væv- 

 system, Marven, hvis oprindelige Celler er langstrakte og ordnede 

 i Længderækker; mellem disse løber hos de fleste, overvejende 

 nedad, Hyfer, som udgaar fra de primære Cellers nedre Ender, 

 og som væsentlig fungerer som Styrkevæv, idet de har tyk Væg 

 og smalt Cellerum. Disse stærke Hyfer er særlig talrige i Midt- 

 ribben hos Fucus. Ved Løvets Grund bryder de frem og danner 

 Hæfteskiven, hvormed det er fæstet til Substratet. Der er særlig 



Kolderup Rosenvinge: Sporeplanterne 8 



