Rhodophyceæ 



125 



pogoniet værende Celler har et tættere Indhold. Hos de Florideer, 

 som bestaar af frie, grenede Traade, sidder Karpogonietraadene frit 

 (Ceramiaceæ), hos de andre er de indsænkede i Løvet, saa at kun 

 den ydre Del af Trichogynet rager frem over Overfladen. Meget 

 ofte er de fæstede i Inderbarken, og Trichogynet bliver da uregel- 

 mæssigt krummet og snoet som Følge af den Modstand, Yder- 

 barken yder, idet Spidsen af Trichogynet trænger ud gennem den. 



Fig. 161. A, Lejolisia mediterranea. r, Hæftere. s, Længdesnit gennem et Cysto- 

 karpium omgivet af et Hylster, t, udtraadt Karpospore. p, den tomme Cellevæg, 

 indenfor hvilken den har siddet, a, Antheridiestand. x, Spermatium. b, „Pro- 

 karp". B-E, Nemalion multifidum. a, Sædgemmer, b, Karpogonium. C-E, det 

 befrugtede Karpogoniums Bugdel, vokser under Delinger ud til Cystokarpium. 



(Bornet og Thuret). 



Sædvanlig fæster mere end et Spermatium sig paa samme Tri- 

 chogyn, og de viser sig da omgivne med en tynd Væg; men kun 

 et af dem kommer til at udøve Befrugtningen, idet den adskillende 

 Væg opløses og Spermatiets Kærne træder ind i Trichogynet, 

 hvorefter den hurtigt bevæger sig ned gennem dette og smelter 

 sammen med Ægkærnen (Fig. 162, 167). 



Efter Befrugtningen afgrænses Trichogynet fra Karpogoniets 

 Bugdel, idet Plasmaforbindelsen afbrydes ved Trichogynets Grund, 

 og Trichogynet gaar snart efter til Grunde, medens Bugdelen deler 

 sig og udvikler sig videre, paa forskellig Maade indenfor de enkelte 

 Ordener. Hos Nemalionales vokser Karpogoniet direkte ud til 

 en Sporefrugt, et Cystokarpium, som bestaar af en Samling gre- 



