Phycomycetes 



139 



Fremstilling slutter sig nærmest til den sidste Opfattelse, hvorved det dog maa 

 betones, at der højst sandsynlig har været flere Udgangspunkter for Oomy- 

 ceterne, og det maaske ikke alle indenfor Algerne. 



1. Underorden. Macro-Oomycetes. 



Større Former med veludviklet traadformet, uleddet, mange- 

 kærnet Mycelium. 



1. Fam. Monoblepharidaceæ. Sa'profytiske Ferskvands- 

 svampe. Hos den bedst kendte Slægt, Monoblepharis, opstaar de 



Fig. 175. Monoblepharis sphærica. Enden af en Traad med terminalt Oogo- 

 nium, o, og derunder et Antheridium, a, i 1 før Kønscellernes Dannelse; i 2 

 træder Spermatozoiderne ud og kryber langs Oogoniets Væg hen imod dettes 

 Munding; i 3 ses en moden Oospore og et tomt Antheridium. (800) (Cornu). 



cylindriske Sporangier ved Afgrænsning af en Tværvæg i Enden af 

 Hyferne; Zoosporerne har 1 Svingtraad, som er rettet bagud un- 

 der Bevægelsen. Kønsorganerne dannes ligeledes i Enden af Hy- 

 ferne og kan sikkert føres tilbage til samme Grundform som Spo- 

 rangierne. Antheridierne ligner disse men er mindre og indehofder 

 et mindre Antal Spermatozoider, der ligner Zoosporerne men er 

 mindre. Oogonierne er korte, opsvulmede Celler, der fra først af 

 indeholder en enkelt Kærne, og hvis Indhold under Sammentræk- 

 ning bliver til en Ægcelle. Denne befrugtes af et Spermatozoid, 

 som dels svømmende dels krybende som en Amøbe bevæger sig 

 hen til og trænger ind gennem Oogoniets Munding, og bliver til 

 en hvilende ZygOte. Ved Befrugtningsforholdene minder Monoblepharis 

 om Vaucheria og Oedogonium, dog er der næppe Slægtskab med disse Slægter. 

 - Til samme Fam. regnes Diblepharis med 2 og Myrioblepharis med talrige 

 Cilier paa Sværmesporerne. 



