Mycomycetes 



219 



Fig. 287. Nidularia pisiformis. A, vegetativ Hyfecelle, indeholdende to Kærner. 

 5, ung Basidie. C, de to Kærner er ved at smelte sammen. D, Sammensmelt- 

 ningen er fuldbyrdet. E-H, Kærnedelingsstadier; E, Synapsis. F, Dobbelttraads- 

 stadium, G, første Kærneten. H, anden Kærnedeling. J, Basidie med 4 Kærner 

 og 4 Sterigmer. K, Kærnerne vandrer ud i Sporerne. L, Kærnerne er vandret 

 ud i Sporerne og er her i Deling. M, Spore med .to Kærner. (1530). 



(Rob. Fries). 



Kærnerne og en stor Del af Cytoplasmaet vandrer ud. Hver 

 Spore kommer saaledes til at indeholde en eller to Kærner, 

 medens Basidien kun indeholder noget Cytoplasma og Cellesaft, 

 og saaledes er ude af Stand til at danne yderligere Sporer. Kær- 

 nedelingen i Basidierne finder som oftest Sted i et vandret Plan 

 (Chiastobasidier); hos nogle, særlig lavere Former, er Kærne- 

 tenene dog ordnede efter en lodret Linie (Stichobasidier), eller 

 Retningen er ubestemt, og dette findes ogsaa hos Former, som 

 har Sterigmerne siddende i samme Højde paa den øvre Ende af 

 Basidierne. Sporerne er, ligesom hos Protobasidiomyceterne, altid 

 encellede, men de indeholder ofte to Kærner, enten fra først af, 

 eller fordi den oprindelig enkelte Kærne deler sig i to (Fig. 287). 



Den hyppigst forekommende Basidieform kan tænkes opstaaet af Tremel- 

 linébasidien ved, at Celledelingerne i Basidien udebliver, og paa lignende 

 Maade kan de stichobasidiale Former afledes fra Auricularinébasidien. Ligheden 

 mellem Autobasidien og Ascus i Henseende til Udvikling er paafaldende. Den 

 væsentligste Forskel er den, at Sporerne i Ascus dannes inden i Cellen, hos 

 Basidien i Udposninger fra den. Man har tænkt sig, at Basidien kunde være 

 en modificeret Ascus; det er dog sikkert ikke homologe men analoge Dan- 

 nelser. 



