Mycomycetes 



235 



Fig. 304. Amanita rubescens. Øv- 

 re Del af ungt Frugtlegeme i lod- 

 ret Gennemsnit, v, Volva, h, Hat- 

 tens øvre Del, Z, Lameller, r, Ring, 

 s, Stok. Svagt forst. (L. K. R.) 



Volva og Hatten. Lamellerne anlægges og udvikler sig forholds- 

 vis sent i det Indre af en tæt Hyfemasse, og de er da adskilte 

 fra den øverste Ende af Stokken 

 ved et neutralt Hyfevæv (r), der 

 længe vedbliver at dække Lamel- 

 lerne, medens det løsner sig fra 

 Stilken undtagen for oven; tilsidst 

 løsnes det fra Hattens Rand og sid- 

 der da som en, ofte manchetformet 

 nedhængende Ring paa den øvre 

 Del af Stokken. Volvaet brister, idet 

 Hatten vokser ud; den nedre Del 

 danner en Skede eller Rand om 

 Stokkens Grund, den øvre 

 Del sprænges i et større 

 eller mindre Antal Skæl, 

 der sidder løst paa Hat- 

 tens Overflade. — Frugt- 

 legemerne indeholder hos 

 nogle Slægter (Lactarius, 

 Mycena) Mælkesaft, som 

 findes i lange, grenede, 

 uleddede Hyfer. Sporerne 

 er altid encellede, men in- 

 deholder undertiden 2 Kær- 

 ner; deres Væg er farve- 

 løs eller farvet, i sidste 

 Tilfælde er det yderste 

 Lag af Væggen farveløst, 

 medens Farven er knyttet 

 til den indenfor dette lig- 

 gende Væglag. 



Frugtlegemerne er altid geotropiske, Stokken negativt, Hatten 

 transversalt geotropisk, hos nogle (f. Eks. Coprinus) er Stokken 

 tillige positivt heliotropisk og bliver etioleret i Mørke. Hos Len- 

 tinus lepideus bliver Frugtlegemet endog misdannet, naar det ud- 

 vikler sig i Mørke, medens andre, f. Eks. den dyrkede Champig- 

 non, udvikler sig fuldt normalt, naar Lyset er udelukket. 



Myceliet lever sædvanlig saprofytisk, mest i Skovjord eller 

 anden Jord, der er rig paa raadnende Plantedele, eller i gamle 



Fig. 305. Amanita pantherina. 



