252 



Lichenes 



Fig. 324. Gonidie- 

 celle af Evernia 

 Prunastri. Hyfer 

 trænger ind gen- 

 nem Væggen og 

 danner et Netværk 

 af tynde Traade, til- 

 syneladende uden 

 Membran^ som om- 

 spinder den sam- 

 mentrukne Proto- 

 plasmamasse. (750). 

 (Danilov). 



forskellige Udformning er betinget af Forholdet til Kulsyreassi- 

 milationen (smlgn. de bladformede Lichener, der ligner visse Al- 

 ger og Levermosser). Det er dog sikkert det rigtigste at betragte 

 Forholdet som Parasitisme. Der er intet Bevis 

 ført for, at Svampen afgiver Næring til Algerne. 

 Disse kan ganske vist leve længe og formere 

 sig i Lichenen, og Algecellerne bliver i mange 

 Tilfælde større under Indvirkning af Svampen, 

 end naar de lever frit, men dette er ikke andet end 

 en af Snylteren fremkaldt Hypertrofi (Fig. 331 D). 

 Algerne i Lichenerne formerer sig meget lang- 

 sommere end naar de er fritlevende, de har 

 gennemgaaende et sygeligt Udseende, og ender 

 som sagt ofte med at blive dræbte. Dette ejen- 

 dommelige Snylteforhold har af Warming faaet 

 det betegnende Navn Helotisme. 



Den enkelte Lavart indeholder næsten altid en og samme 

 Algeart. Herfra kendes kun yderst faa Undtagelser (bl. a. 

 Basidiolichenen Cora); derimod er der en Del Laver med grønne Gonidier, som 

 rent lokalt optager blaagrønne Alger, der fremkalder anderledes farvede Vorter 

 eller Udvækster paa Løvet, de saakaldte Cephalodier. Disse forekommer nor- 

 malt hos Peltigera aphthosa og Stereocaulon. 



Der kendes adskillige Askomyceter, der snylter paa Laver. Deres Forhold 

 er forskelligt, men i mange Tilfælde træder de i Forbindelse med Værtplantens 

 Gonidier og forholder sig altsaa som Lichener; de kan betegnes som Parasym- 

 bionter eller Medsnyltere. Der kendes et Eksempel paa, at en saadan Svamp 

 kan ende med at leve saprofytisk paa Værtlichenens Barksubstrat. Paa den an- 

 den Side er der Svampe, der kan leve saprofytisk, men lejlighedsvis træder i 

 Forbindelse med Alger, altsaa optræder som fakultative Lichener. 



Laverne viser vigtige kemiske Ejendommeligheder, idet de inde- 

 holder en Række Stoffer, som ikke forekommer hos andre Planten 

 De unge Hyfers Cellevægge kan give Cellulosereaktion, de ældre 

 ikke. Meget ofte indeholder de tykke Cellevægge en Gummiart, 

 Lichenin (CeHioOs), og nogle Ascusvægge indeholder Lavstivelse 

 (CgHioOs), som farves blaat med Jod. Særlig karakteristiske er 

 de saakaldte Lavsyrer, faste, krystalliserende Stoffer, som ud- 

 skilles paa Overfladen af Hyferne, hvor der er rigelig Adgang til 

 Aandedræt, især i Barken. De hører for det meste til de aroma- 

 tiske Forbindelser, andre til Fedtrækken; de er ofte farveløse 

 men kan have livlige, gule, røde, sjældnere brune Farver. De har 

 ofte en bitter Smag og anses for at kunne tjene til Beskyttelse 

 mod Dyr. I mange Tilfælde tjener de vistnok til Beskyttelse mod 



