Bryophyta 



269 



frembringer et større Antal ved Firdeling dannede Sporer. Disse 

 fremgaar af en sammenhængende Cellemasse, hvis Udvikling kan 

 føres tilbage til en enkelt Celle eller Cellegruppe, det saakaldte 



Fig. 346. Fig. 347. 



Fig. 346. Marchantia polymorpha. Udvikling af Spermatozoider. A, to unge 

 Spermatozoidceller i en Modercelle; b, Blefaroplast. B, ung Spermatozoidcelle; 

 Blefaroplasten har forlænget sig langs Kærnen. C, modent Spermatozoid. 



(Å-B, Woodburn, C, Ikeno). 



Fig. 347. Porella Bolanderi, Udvikling af Arkegon iet. C, Tværsnit af ungt Arke- 

 gonium; G, Tværsnit af Halsen af et ældre; de andre Figurer Længdesnit, o, 

 Ægcelle; b, Bugkanalcelle. (400). (Campbell). 



Arkesporium, som tidligt kan kendes paa Cellernes store Plas- 

 marigdom. Kun hos Riccia optager Sporemassen hele Sporogoniet 

 med Undtagelse af den af et enkelt Lag Celler dannede Sporo- 

 gonievæg; hos de øvrige uddannes en nedre steril Del, som dels 

 tjener til at opsuge Næring fra Gametofyten (Foden), dels vokser 

 ud til en Stilk, som løfter den fertile Del op i Luften, hvor den 

 aabner sig paa forskellig Maade, saa den faar Karakter af en 

 Sporekapsel. Hos de aller fleste Hepaticæ og hos Anthocerotes 

 uddanner nogle af Arkesporiets Celler sig til lange „Elaterer", 

 som tjener til Sporespredningen. Hos de sidste og hos Musci ud- 

 fylder Arkesporiet ikke hele Sporekapslen, men dennes midterste 

 Parti optages af en steril Vævmasse, Columella, som ender frit 

 for oven eller er forbundet med den øverste Del af Kapselvæg- 

 gen. Sporogoniet er ikke eller kun i ringe Grad i Stand til at assi- 

 milere Kulsyre hos Hepaticæ. Hos Antherotes og Musci findes 



