Bryophyta 



291 



Fig. 381. Fontinalis antipyretica, Længdesnit 

 gennem Stængelspidsen, v, Topcellen; z, et 

 Sideskud. I Hjørnet af det tredie-nederste Blad 

 til venstre sidder et Haar. (Leitgeb). 



Stængelen ender for 

 oven med en tetraedrisk 

 Topcelle, som danner 3 

 Rækker Segmenter i 

 opstigende Skruefølge. 

 Hvert Segment danner 

 et Blad, og Bladene staar 

 følgelig i Skrue (Fig. 381). 

 Hos enkelte (Fontinalis) 

 staar Bladene i 3 lod- 

 rette Rækker (Divergen- 

 sen 7s); men hos de fle- 

 ste bliver Divergensen 

 større (Vs, 3 /s o. s. v,) 

 som Følge af ulige Vækst 

 af Segmentets to Sider. 

 Hos Fissidens (Fig. 382), 



som har toradede, ridende Blade, findes dog en tvesidet Topcelle. 

 Den toradede Bladstilling hos Schistostega (Fig. 379) fremkommer 

 derimod ved Torsion af den unge Stængel; de oprindelig treradede 

 Blade faar tillige ved Forskydningen lodret Insertionslinie. — Grenene 

 anlægges nedenfor de unge Blade, men kommer gærne ved Inter- 

 nodiernes Strækning til at staa ved Randen af et nedenfor staa- 

 ende Blad. 



Stængelen viser i Almindelighed en anatomisk Differentiering, 

 idet der i Periferien findes Styrkevæv, i Midten en Stræng af 



Ledningsvæv bestaaende af langstrakte, 

 tyndvæggede Celler, som tjener til Vand- 

 ledning, og derimellem et parenkymatisk 

 Grundvæv (Fig. 383). Hos Polytricha- 

 ceerne indeholder Centralstrængen ogsaa 

 leptomagtige Elementer, og hos denne 

 Familie findes tillige Bladsporstrænge. 

 Hos Sphagnum bestaar Stængelens 

 yderste Cellelag af farveløse, tomme 

 Cellerum, hvis Vægge delvis er for- 

 synede med runde Huller, saa at hele 

 Laget kan fyldes med Vand (Fig. 386). 

 — Fra Stængelens Overflade udgaar ofte 

 talrige Rhizoider, som ganske stemmer 



Fig. 382. Fissidens taxifo- 

 lius. Forneden et Blad for- 

 størret. (Braithwaite). 



19* 



: 



