Pteridophyta 311 



ning som hos Blomsterplanterne. Paa denne Plante dannes Spo- 

 rerne i særlige Sporehuse eller Sporangier, der er knyttede 

 til Bladene og næsten altid sidder paa dem, og som altid er til- 

 stede i Flertal. 



Kønsgenerationen, Gametofyten, eller, som den i Al- 

 mindelighed kaldes, Forkimen (Prothallium), er en thailøs 

 Plante, som i ydre og indre Differentiering ikke naar højere end 

 de thalløse Levermosser (Metzgeriales). Forøvrigt er den meget 

 forskelligt formet, bladformet dorsiventral, knoldformet, cylindrisk, 

 grenet eller ugrenet; kun hos enkelte kan der paavises en rudi- 

 mentær Bladdannelse (Lycopodium). Forkimen er hos de fleste 

 grøn og autotrof, hos nogle dog underjordisk og saprofytisk (Ophio- 

 glossaceæ, nogle Lycopodier), hos andre (heterospore) stærkt re- 

 duceret. 



Kønsorganerne stemmer i deres Bygning i det væsentlige 

 overens med Bryofyternes, men frembyder dog visse Ejendom- 

 meligheder. Antheridierne er korte, rundagtige, indsænkede i 

 Prothalliet eller frie, men ikke stilkede; de har en af et enkelt, 

 sjældnere to, Lag Celler dannet Væg. Spermatozoiderne hører til 

 to skarpt adskilte Typer, idet de enten har to eller et større An- 

 tal Gilier, siddende paa den forreste Del af Legemet, hvorefter 

 man kan inddele Pteridofyterne i de biciliate og de polycili- 

 ate. Til de første hører Lycopodineerne, til de sidste Equiseti- 

 neerne, Isoétineerne og Filicineerne. Arkegoniernes Bugdel er 

 altid nedsænket i Forkimen, medens Halsen er fremragende; 

 denne bestaar altid af 4 Rækker Celler, (der kan sammenlignes 

 med de 4 Dækceller hos Anthoceros). Halskanalcellernes Moder- 

 celle fremgaar af samme indre Celle, hvoraf Centralcellen (Æg- 

 cellen -j- Bugkanalcellen) fremgaar (Fig. 410). Deres Antal er i 

 Almindelighed ringe; meget ofte er der kun een, idet Celledelin- 

 gerne udebliver, selv om Kærnerne i mange Tilfælde deler sig. 

 De Former, som har flere Halskanalceller, anses for de oprinde- 

 ligste (f. Eks. Lycopodium). Hos de formentlig primitive Former 

 er Forkimene forholdsvis store og længe levende, og bærer et stort 

 Antal Kønsorganer, i Regelen begge Køn paa samme Forkim 

 (Lycopodium, eusporangiate Bregner). Hos Equisetum er de nor- 

 malt tvebo, og de hanlige er da mindre end de hunlige. Dette 

 bliver endnu mere udpræget hos de heterospore Former, hvor 

 Forkimene bliver stærkt reducerede og Kønsorganernes Antal 



