Pteridophyta 313 



Hadrom) og organisk Stof ledende Sivæv (Phloém, Leptom). I Veddet 

 mangler dog ofte Kar, medens Trakeider altid er tilstede. Disse Ele- 

 menters Ordning er dog sædvanlig anderledes end hos Frøplan- 

 terne. Strængene, der betegnes som Steler, er omgivne med en 

 Endodermis og indeholder sædvanlig Ved og Sivæv i koncentrisk 

 Ordning. Hos de primitiveste Former findes kun en enkelt Stele, 

 en „Protostele" (Haplostele), bestaaende af en central Vedmasse om- 

 givet af en Ring af Sivæv, derudenfor en sædvanlig stivelseførende 

 Pericykel og yderst en Endodermis. Fra denne Type er Udviklin- 

 gen væsentlig gaaet i to Retninger. Hos Lycopodiaceerne er Ved- 

 massen indenfor den cylindriske Endodermis delt i et Antal Pla- 

 der adskilte af Sivæv. Hos Filicineerne dannes der Parenkym, 

 Marv, i Midten af Stelen, og paa Indersiden af Vedringen optræ- 

 der da ligesom paa Ydersiden Sivæv, Pericykel og Endodermis. 

 Denne rørformede „Solenostele" bliver imidlertid afbrudt af Aab- 

 ninger udfor Bladene, og derved kommer Stelen til at danne et 

 netformet System af Strænge, som paa Tværsnit viser sig helt 

 omgivne af Endodermis (Dictyostele). De specielle Forhold vil blive 

 omtalt nærmere nedenfor; kun skal bemærkes, at sekundær Tyk- 

 kelsevækst ved et Kambium forekommer sjældent hos de nule- 

 vende Former og kun i ringe Grad, medens den spillede en 

 vigtig Rolle hos mange uddøde Former. 



Sporangierne sidder hos Filicineerne i større Antal paa 

 Bladene, og ogsaa hos Equisetineerne sidder der flere Sporangier 

 paa samme Blad. Hos Lycopodineerne og Isoétaceerne hører der 

 derimod kun eet Sporangium til hvert Blad, og det sidder da enten 

 paa Grunden af Bladets Overside, i Hjørnet af det, eller paa 

 Stængelen lige oven over Bladgrunden (Selaginella). Ikke alle 

 Bladene bærer Sporangier; de første Blade paa en Plante er ial- 

 fald altid sterile, og det samme gælder i Regelen mange af de 

 senere. De fertile Blade er ofte ikke iøvrigt forskellige fra de 

 sterile; i andre Tilfælde er deres Form og Størrelse afvigende, 

 deres assimilerende Evne stærkt indskrænket og deres Funktion 

 udelukkende eller overvejende den at producere Sporer, hvorfor 

 de kaldes Sporofyller i Modsætning til de sterile Tro fo fy 11 er. 

 — Sporangierne hører efter deres Bygning og Udvikling til to 

 Hovedtyper. Hos de eusporangiate Former fremgaar Sporan- 

 gierne af en hel Gruppe af Celler, oftest baade overfladiske og 

 subepidermale, og Væggen kommer til at bestaa af flere Lag 



