326 



Pteridophyta 



ligger Foden, som tjener til Opsugning af Næring fra Forkimen. 

 Hos S. selaginoides o. a. dannes dog ingen Fod. 



De fleste Selaginella- Arter har hjemme i tropiske og subtropiske Urskove; 

 dog gives der ogsaa xerofytiske Arter, f. Eks. den i Mexiko hjemmehørende S. 

 lepidophylla, der kan taale flere Aars Udtørring og forholder sig som „Jericho- 

 rose". I Eur. forekommer kun den enaarige S. selaginoides (spinosa). 



Uddøde Lycopodiinæ. 



Lycopodiineernes Underklasse har tidligere været langt stærkere 

 repræsenteret end nu. En Del af de fossile Levninger hører sik- 

 kert til de to ovenstaaende Familier, og saadanne Levninger gaar 

 tilbage til Kulformationen; men da Sporangierne i Regelen ikke 

 er bevarede i en saadan Tilstand, at det kan afgøres, om de paa- 

 gældende Planter har været isospore eller heterospore, er det for 

 det meste usikkert, om disse har hørt til Lycopodium eller til 

 Selaginella. De fleste af de fossile Rester af denne Orden hører 

 imidlertid til Planter, som har været forskellige fra de nævnte 



Familier. Disse Planter 

 som levede fra Silurforma- 

 tionen til den brogede 

 Sandstensformation, men 

 især var fremherskende i 

 Kulformationen, var store, 

 træagtige Planter, for det 

 meste med gaffelgrenet 

 Stængel, med sekundær 

 Tykkelsevækst, og tæt be- 

 satte med smalle Blade, 

 der var ordnede i skraa 

 eller Længdelinier. De kan 

 sammenfattes under Navn 

 af Skæltræerne. De bedst kendte Familier er Lepidodendraceæ 

 og Sigillariaceæ, som begge havde Ligula og som synes at have 

 været heterospore. 



Fig. 435. Stigmaria, i den oprindelige Stil- 

 ling, stærkt formindsket. For neden et Stykke 

 af en Rod med Appendices, svagt formind- 

 sket. (Schimper). 



3. Fam. Lepidodendraceæ. De overjordiske 20 — 30 m høje 

 Stammer udgik fra mægtige underjordiske Rhizomer, Stigmaria (Fig. 

 435). Disse bærer talrige regelmæssigt siddende Ar efter Vedhæng 



