352 



Pteridophyta 



er sædvanlig samlede i bestemt begrænsede Hobe eller Sori, som 

 er knyttede til Nerverne. Det Sted, som bærer Sporangierne, 

 Receptaculum, er ofte mere eller mindre fremragende, og fra 

 det eller i dets umiddelbare Nærhed udgaar meget ofte et Slør 

 eller Indusium, som tjener til Beskyttelse af særlig de unge 

 Sporangier. Sløret frembyder mange Forskelligheder i Form og 

 Stilling, som anvendes i Systematiken. For øvrigt kan Sporan- 

 gierne ogsaa være beskyttede paa anden Maade, f. Eks. af den om- 

 bøjede Bladrand eller af Haar, som sidder mellem Sporangierne 

 eller paa deres Stilk. Efter Sporangiernes Udvikling i den enkelte Sorus 

 kan man efter Bower skelne mellem tre Grupper: 1) Simplices, hos hvilke 

 alle Sporangierne udvikler sig samtidig ((Marattiaceæ), Osmundaceæ, Schizæaceæ, 

 Gleicheniaceæ, Matoniaceæ); Antallet af Sporer er her forholdsvis stort. 2) G rå- 

 datas, hvor Sporangierne udvikler sig i basipetal Følge (Hymenophyllaceæ, 

 Cyatheaceæ og Gruppen Dennstædtieæ af Polypodiaceæ. 3) Mixtæ, hvor 

 Sporangier af forskellig Alder er blandede uden Orden i samme Sorus (de øv- 

 rige Polypodiaceæ). — ■ Sporangierne udvikler sig af en enkelt Epi- 

 dermiscelle, som vokser papilformet frem og undergaar regelmæs- 

 sige Delinger, hvorved den enlagede Sporangievæg tidlig anlægges 

 (Fig. 476). Af den indre Celle afgrænses et Tapetlag, der meget 

 ofte bliver til et Periplasmodium, som trænger 

 ind mellem Sporemodercellerne. Af Arkespor- 

 cellen fremgaar hos Polypodiaceerne 16 Spore- 

 moderceller, altsaa 64 Sporer, hos Simplices et 

 noget større Antal. I 

 den af et enkelt Celle- 

 Jag dannede Sporangie- 

 væg findes næsten altid 

 en fuldstændig eller 

 ufuldstændig Ring be- 

 staaende af en enkelt 

 Række tykvæggede Cel- 

 ler (Fig. 476 F, 486); 

 kun hos Osmunda- 

 ceerne danner disse Cel- 

 ler en uordnet Gruppe 

 (Fig. 484). Ringen er 

 virksom ved Sporangi- 

 ernes Aabning. Hos Polypodiaceerne er den lodret, gaar i Fort- 

 sættelse af Stilken og afbrydes ved den ene Side af en Række 

 tyndvæggede Celler, der danner det saakaldte Stomium, hvor 



Fig. 476. Udvikling af Sporangium af en Poly- 

 podiacé. Tallene betegner de sukcessive De- 

 lingsvægge. I Fig. E ses i Midten Arkesporiet 

 omgivet af Tapetlaget og yderst den enlagede 

 Væg. F, modent Sporangium i Færd med at 

 aabne sig; r, Ringen, s, Sporer. (F, Schnizlein). 



