52 



N. Finm. vid Tal vig i Altenfjord, sp. — Artens hufvudform är funnen i Muvm. 

 h. vid Novaja Semljas v. kust. 



5. Dietyosiphon Mesogloia Aresch. Alg. scanä. n:o 106. Exs. Aresch. anf. st. 



och n:o 324. 



Skottsystem nästan qvastlikt förgrenadt, innehållande vanligen blott en ge- 

 neration sidoskott. Sidoskott tydligt smalare vid basen än vid midten. Blekt gul- 

 brun, mycket slemmig. 



Hufvudskott afsmalnande både mot basen och spetsen, af lös byggnad, 15 

 — 20 cm högt, 1 — 3 mm tjockt, sällan enkelt, vanligen med förlängda sidoskott af 

 samma form och nästan samma tjocklek som hufvudskottet. Sporangier tjockt 

 äggformiga. Det fertila skottets assimilationsväfnad 2 — 3-skiktig med radialt an- 

 ordnade celler. Hvarje rads topp-(ytter-)cell afrundad. 



Skyddad kust, stenbotten, litoral, något sällskaplig, II — III, 5—6. 

 Sporadisk vid Skandinaviens so. — sv. kust: Gtl.; Hall. (Särö); Boh. (Varholmen, 



Fiskebäckskil). — England; Tysklands östersjökust. 



6. Dietyosiphon Chordaria Aresch. Phyc. scand. s. 372, t. 8, f. B. Exs. 



Aresch. Alg. scand. n:o 323. 411, 412. 



Skottsystem nästan qvastlikt förgrenadt, innehållande vanligen blott en ge- 

 neration sidoskott. Sidoskott tydligt smalare vid basen än vid midten. Mättadt 

 olivbrun, knappt slemmig. 



Häftdyna nästan omärklig. Hufvudskott smalt cylindriskt klubblikt eller 

 spollikt, nedtill tätt, upptill med en trång eller temligen vid hålighet, 10 — 60 cm 

 högt, från fint tråd- till groft garntjockt, sällan enkelt, vanligen efter hela sin 

 längd bärande långa eller dels långa dels korta sidoskott af första ordningen, 

 hvilka till form och tjocklek likna hufvudskottet. Ofta saknas sidoskott af högre 

 ordning; stundom utveckla de långa sidoskotten af första ordningen ett eller an- 

 nat, vanligen kort skott af andra ordningen eller förgrena sig i likhet med huf- 

 vudskottet. Sporangier tjockt ägglika. Det fertila skottets assimilationsväfnad 

 2-skiktig med ytcellerna rundadt kantiga. 



Öppen och skyddad kust, berg- och stenbotten, litoral, ofta i klipphålor, något 

 sällskaplig, III — IV, 7—9. 



Skandinaviens o. — n. kust, Stockholms skärgård — Finm., spr., ymn.— sp. — Tysk- 

 lands östersjökust. 



7. Dietyosiphon Ekmani Aresch. Obs. phyc. 3, s. 33. 



Hufvudskott ogrenadt, olivbrunt, föga slemmigt. 



Häftdyna temligen vid, svagt upphöjd. Skott smalt cylindriskt spolformigt, 

 ihåligt, vid midten något uppblåst, 2 — 8 cm långt, vid midten omkring 2 mm 

 tjockt. Sällan utvecklas ett eller annat sidoskott af första ordningen. Sporangier 

 stora, klotrundt äggformiga. Skott af lös byggnad. Det fertila skottets assimila- 

 tionsväfnad vanligen 3-skiktig med cellerna ordnade iregel bundna rader. Dessas 

 yttersta celler rundadt päronformiga. 



Epifyt på Scytosiphon lomentarius, växande i täta, stora grupper, II — 

 IV, 5-8. 



Skandinaviens v. kust, Boh.— Nordl., spr., sälls. Hittills känd från Marstrand, 

 Christianssund och Bodö. 



