53 



•2. GOBIÅ Reinke, Algenfl. s. 65. 



Sporangier ellipsoidiska eller omvändt äggformiga. Det fertila skottets assi- 

 milationsväfnad bestående af radiala, enkla eller en gång gaffelgreniga, fria, få- 

 celliga celltrådar. 



Gametangier okända. Rot en häftdyna. Skott enkelt eller sparsamt grenigt 

 med grenar af få generationer. Skottets ledningsväfnad bestående af nästan 

 cylindriska, inåt i längd tilltagande celler, bildande genom anastomoser lösligt 

 förbundna cellrader. I skottets nedre del utvecklas fina, intercellulärt eller genom 

 skottets bålighet nedåtväxande hyflika cellrader. Hår finnas, strödda. 

 Litteratur: Gobi. Brauntange, s. .12. Reinke, anf. st. 



1. Gobia baltiea (Gobi) Reinke anf. st. Cladosiphon baltieus Gobi, anf. st. och 

 t. 1, f. 7—11. 



Häftdyna mycket liten. Hufvudskott smalt klubblikt eller nästan cylindriskt, 

 afsmalnande mot spetsen och basen, ihåligt, oregelbundet uppblåst, mycket blekt 

 olivbrunt, starkt slemmigt, utan eller med fåtaliga sidokott. Dessa strödda, van- 

 ligen långa, af samma form som hufvudskottet. Sporangier talrika, strödda, van- 

 ligen omvändt äggformiga, nående i jemhöjd med skottets yta. Skott bestående 

 innerst af smala, färglösa, cylindriska, ofta böjda, i längsrader ordnade celler. 

 Dessa cellrader äro belt lösligt förbundna genom korta, från cellernas sidor utgå- 

 ende utbugtningar. De öfvergå utåt i ett lager rundade celler, som uppbära 

 radiala, 2 — 3-celliga, stundom gaffelgreniga, svagt klubblika, kromatoforförande, 

 genom slem sammanhållna celltrådar, hvilka nå sin högsta utveckling, då sporan- 

 gierna äro mogna och utgöra det fertila skottets assimilationsväfnad; fig. 12, c. 



Skyddad kust, berg- och stenbotten, litoral, något sällskaplig, III— IV, 7 — 9. 

 Skandinaviens o. kust. Hittills blott anträffad i Stockholms skärgård vid Dalarö. 



— Rysslands och Tysklands östersjökust. 



1-2. FAM. STRIARIACE/E Kjellm. raser. 



Sporangier uppkomna genom ombildning hvarje af en skottets ytcell. 

 Skott bildande radiära skottsystem, cylindriska med subterminal växtpunkt, 

 bestående af parenkymatiska, genom fortsatt tillväxt och delning af de i växt- 

 punkten bildade cellerna utvecklade väfnader. 



Det tillväxande skottet slutar i en enkel, öfverst af långa, färglösa, nedtill 

 af korta, kromatoforförande celler bestående cellrad. Basen af denna utgör skot- 

 tets växtpunkt, genom hvars verksamhet nya celler bildas såväl uppåt som nedåt, 

 de förra förlängande den småningom i spetsen bortdöende cellraden, de senare 

 genom tillväxt och upprepad delning i olika riktningar bildande de parenkymväf- 

 nader, af hvilka skottet, fullt utveckladt, består; fig. 13, a — b. Förr eller senare 

 dela sig växtpunktens celler äfven genom längsväggar, hvarefter deras delning 

 upphör. 



1. STRIARIA Grev. Scot. Crypt. flor. Syn. s. 44. 



Sporangier utstående, samlade till mer eller mindre rika grupper, hvilka äro 

 strödda eller bilda mer eller mindre regelbundna ringformiga bälten rundt om 

 skotten. Skottets inre väfnadsskikt bestående af stora, rundade celler. 



Gametangier strödda, äggformiga, kubiska eller prismatiska, höjande sig 

 något öfver skottens yta, hvarje uppkommet genom ombildning af en ytcell. 



