59 



1. Phyllitis faseia (Mull.) Kiitz. anf. st. Fucus fascia Mull. Fl. dan. t. 768. 



Fig. Thur. anf. st. t. 4. Exs. Areseh. Alg. scand. n:o 96, exemplaret 

 med breda skott. 

 Skott bandlikt med kilformig bas, platt, icke ihåligt. 



Något tufvad. Skottets utbredda del af vexlande form, vanligen jembred 

 eller tunglik, stundom lancettlik eller aflång, alltid nedtill kilformig, i genomskär- 

 ning jembred, ofta spiralvriden, stundom i kanten vågig, blekt — mörkt olivbrun, 

 5 — 50 cm lång och 2—50 mm bred. 



Öppen och skyddad kust, berg- och stenbotten, litoral, något sällskaplig, I — 

 IV, 12—S(åtminstone). 

 Skandinaviens sv. — n. kust, Sk.— Finm., spr., ymn.— sp. — Medelh.; n. Atl., vid 



Amerika från New Yersey norrut; Isk.; n. Stilla oc; äfven uppgifven för 



hafvet vid Sydamerikas sydligaste del. 



2. Phyllitis zosterifolia Le Jol. i Beinke Algenfl. s. 61. Phyllitis fascia Le 



Jol. Liste s. 68. Exs. Areseh. Alg. scand. n-.o 96, exemplaret med smala 

 skott. 



Skottets bandlika del jembred, i tvärgenomskärning utdraget oval, sträck- 

 vis ihålig. 



Något tufvig. Skott olivbrunt, ofvan den korta, trinda, trådlika basen nä- 

 stan fullt jembredt, i den fertila regionen tydligen bikonvext med tjockleken för- 

 hållande sig till bredden som 1 : 3 — 6, omkring 4—8 cm högt, 0,5 — 1,5 mm bredt. 



Litoral, på sten och pålvirke, III— I, 5 — 12 (enligt Reinke). 

 Skandinaviens v. kust. Bob. Växten har hittills varit förblandad med föregå- 

 ende; dess utbredning derför icke närmare känd. — No. Atl. från Frank- 

 rike norrut; v. Östersjön. 



2. SCYTOSIPHON (Ag.) Thur. i Le Jol Liste s. 20. Ag. Spec. Alg. 1, s_ 

 160 ; förändr. 



Skott rörformigt. Fortplantnings skikt bestående af idiomatiska gametangier 

 och klubblika parafyser, utbredande sig öfver hela skottets yta. 



Parafyser fåtaliga— talrika, strödda. Eot en häftdyna. Skott nederst tråd- 

 likt, tätt, upptill rörformigt, bildadt af en ytlig, enskiktig, af temligen små, tjockt 

 tafvelformiga, kromatoforförande celler bestående assimilationsväfnad och en inre 

 fåskiktig ledande-stödjande väfnad, bestående af nästan färglösa, tjockväggiga 

 celler, de inre vida, långsträckta, nästan prismatiska, de yttre korta, mindre vida, 

 nästan runda. 



Litteratur: Thur. Eech. zoosp. s. 239. Beinke, Entwickl. Phyllit. s. 267. Berth. 

 Fortpfi. Phseosp. 



1. Seytosiphon lomentarius (Lyngb.) J. Ag. Spec. Alg. 1, s. 126. Chorda lo- 

 mentaria Lyngb. Hydr. dan. s. 74. Fig. Harv. Phyc. brit. t. 285. Exs. 

 Areseh. Alg. scand. n:0 94, 95. 

 Något tufvig. Häftdyna låg, utbredd. Skott cylindriskt, afsmalnande mot 

 basen och spetsen, ofta på temligen regelbundna afstånd ledlikt sammansnördt, 

 stundom spiralvridet, olivbrunt med hinnartad vägg, hårigt, 10—60 cm högt, 1 

 — 10 mm i genomskärning. Parafyser med rundadt päronformig spets, vanligen 

 med rikt, mörkbrunt innehåll, 1 — 2 gånger så långa som gametangierna. Game- 

 tangier innehållande talrika våningar gametmoderceller. 



