62 



tingen den ena eller båda utvecklas till ett gametangium. Sporangierna uppstå, 

 alltid genom ombildning hvarje af en ytcell. De äro klotrunda med vårtformig, 

 öfver skottytan något utskjutande ytterdel och sitta enstaka, sällan i obestämda 

 grupper. Skottet är i sitt- yngre tillstånd en cellrad, hvars cellantal ökas genom 

 tvärdelning af hvar och en af dess celler; delningen fortvarar dock längst vid 

 basen. Toppcellen utbildas till ett hår. På denna utbildningsgrad kan skottet 

 stanna. Stundom delas derjemte en eller annan cell genom en längsvägg. I andra 

 fall inträder i alla den ursprungliga cellradens celler en fortsatt delning genom 

 mot hvarandra vinkelräta längsväggar. Skottet blir då åtminstone upptill band- 

 likt, bestående af 2—4 cellskikt. Enskilda ytceller utbildas till hår och från skot- 

 tets basalceller utväxa celltrådar, hvilka sammanfiltas mer eller mindre tätt och 

 utgöra växtens rot. 

 Litteratur: Reinke, Algenfi. s. 55. 



1. Desmotriehum undulatum (J. Ag.) Beinke, anf. st. s. 57. Punctaria un- 

 dulata J. Ag. Nov. s. 15. Fig. Beinke, Atlas t. 11. Exs. Aresch. Alg 

 scand. n:o 90. 

 Skott bandlikt, bestående af 2 — 4 skikt parenkj^mceller. Skott jembredt 

 lancettlikt— jembredt, nedtill nästan trindt, ljust — mörkt olivbrunt, ofta spiralvri- 

 det, 1 — 20 cm långt, 0,5 — 5 mm bredt. Gametangier oftast utvändiga, men ej 

 skaftade, kägellika, stundom greniga, utbildade såväl vid skottets kant som på 

 dess yta, ofta mycket tätt hopade vid skottets spets. Sporangier på samma indi- 

 vid som gametangierna eller på andra. 



Epifyt på Zostera marina, sällskaplig, II — III, 4—7. 

 Skandinaviens v. — n. kust, Sk.— Finm. allm. — spr., ymn. — sälls. — No. Atl. från Schles- 

 wig norrut; v. Östersjön. Dess extraskandina"viska utbredning föröfrigt osäker. 



3. LITHOSIPHON Harv. Man. s. 43. 



Gametangier insänkta, strödda. Skott trädlikt, bestående af nästan likcelligt 

 parenkym. Hår strödda. 



Gametangier uppkomna genom ombildning hvarje af en ytcell, strödda, 

 ehuru stundom tätt sittande. Sporangier rundadt ellipsoidiska, knappt framträ- 

 dande öfver skottets yta. Rot en häftdyna. Skott ej ihåligt. 

 Litteratur: Thur. Etud. phyc. s. 15. 



1. Lithosiphon pusillus (Carm.) Harv. anf. st. Asperococcus pusillus Garm. i 



Hook. Brit. fl. 2, s. 277. Fig. Aresch. Phyc. scand. t. 6, C. Exs. 

 Aresch. Alg. scand. n:o 322. 



Skott ljusbrunt, cylindriskt spolformigt, rikhårigt. 



Bildar mycket glesa grupper. Häftdyna liten, svagt upphöjd. Skott tråd- 

 smala med lång, nästan hårfin spets, 6 — 12 cm långa. Gametangier knappt till 

 formen afvikande från de vegetativa ytcellerna, 4~8-celliga. Sporangier nästan 

 klotrunda, svagt framträdande öfver skottets yta. 



Epifyt på Chorda filum, hvilkcn den tätt bekläder öfver långa sträckor, III 

 -IV, 6—9. 

 Skandinaviens v. kust, Hall.— Boh., spr., sp. — No. Atl. från Frankrike norrut. 



2. Lithosiphon Laminarise (Lyngb.) Harv. anf. st. Bangia Laminarice Lyngb. 



Hydr. dan. s. 84. Fig. Harv. Phyc. brit. t. 295. Exs. Aresch. Alg. 

 scand. 11:0 21. 



