29 



systemet vanligast innehållande två slags sidoskott: långa, vegetativa föryngrings- 

 skott och talrika, till större delen af sin längd fertila kortskott. Vegetativa skott 

 och skottdelar trådlika, mest trinda, bestående af i längsrader ordnade, i tjocklek 

 och längd mot skottets omkrets aftagande, men i kromatoforrikedoni tilltagande 

 celler. De tillväxande skotten i spetsen med ett pensellikt, rikt knippe, något 

 färgade celltrådar. Vid dess bas ligger växtpunkten, genom hvars verksamhet nya 

 element fogas nppåt till de fria celltrådarne, nedåt till de sinsemellan parenkyma- 

 tiskt förbundna cellraderna. 



1. Spopoehnus peduneulatus (Huds.) Ag. anf. st. Fucus pedunculatus Huds. 

 Fl. angl. s. 587. Exs. Aresch. Alg. scand. n:o 313. 



Rot liten, nästan dyn- „. A 



J rig. 4. 



formig. Hufvudskott fint tråd- 



likfc, hos skandinaviska exem- 

 plar blott omkring 10 cm högt 

 och allsidigt besatt med fer- 

 tila och då klubblika, 1 — 2 mm 

 långa kortskott, sällan der- 

 jemte med ett eller annat för- 

 yngringsskott. Fertila skott- 

 delar cylindriska — klubblikt 

 ellipsoidiska. Sporangiebärar- 

 nes toppceller stora, nedtryckt 

 — päronformigt klotlika, kro- 

 matoforrika. Sporangier ellip- 

 soidiska eller ellipsoidiskt pä- 

 ronfor mi ga, 30 — 40 /ti långa, 



2o 15 /i tjocka Sporochnus pedunculatus. a. toppdelen af ett hufvudskott 



med fertila kortskott; \; b. spetsen af ett i tillväxt 



Öppen kust, sublitoral, s t a dt skott; de mörkare cellerna äro växtpunkten; 2 £°; 

 skalbotten, enstaka, III— IV, c. fertilt kortskott; \. d, e. sporangieställningar; 3 £°. 

 8—9. 

 Boh. spr., sälls.: Fjellbacka, Hvalö, Väderöarna. — Medelh.; No. Atl. Äfven 



uppgifven för Bermudasöarna. 



4. FAM. RALFSIACE/E Kjellm. mscr. 



Sporangier utvecklade från nedre delen af enkla, hvarje ur en skot- 

 tets ytcell utväxande celltrådar (sporangiebärare). Skott skorplikt, bestående af 

 parenkymatiskt förbundna cellrader, tilltagande i omfång genom kantcellernas 

 verksamhet. 



Skottet bildas af en parenkymatisk, nästan likcellig väfnad, bestående af i 

 vertikala, räta eller bågformiga rader ordnade celler. Det tilltar i omfång genom 

 kantcellernas tillväxt och deras delning genom radiala och särskildt tangentiala 

 väggar. Det förtjockas öfvervägande, om ej uteslutande, genom ytcellernas delning 

 genom med skottytan parallela väggar. Färglösa hår, enstaka eller i små grupper, 

 utväxa hvarje från en ytcell under olika stadier af skottets tjocklekstillväxt. Ut- 

 bildas de tidigt, komma de slutligen att sitta i trattlika fördjupningar i skottet. 

 Det vegetativa skottets yta täckes af ett kutikulalikt hölje. Vid växtens öfver- 

 gång i fertilt tillstånd utväxa större eller mindre grupper af ytceller till sinse- 

 mellan fria, flercelliga celltrådar, som genombryta skottets kutikulalika hölje och 



