25 



Figr. 3. 



Laniinaria saccharina. a. en del 

 af ett tvärsnitt genom en sorus; 

 2 -f-°. b. sporangrieställning; 3 -£°. 



Hufvudformen. Skottets stamlika del kortare än — omkring lika lång 

 som den bladlika delens bredd. Skottets bladlika del jembredt a fläng— utdraget, 

 jembredt vigglik, med spetsig, rundad eller hjertlik bas, vanligen 10—30 cm bred 

 med bredt kantfält. Fig. Fl. dan. t. 416. Eötter 

 bildande oregelbundna kransar, mer eller mindre 

 starkt afsmalnande mot spetsen, sparsamt— rikt gre- 

 niga. Skottets stamlika del nedtill trind, upptill 

 sammantryckt, slät, 5—20 cm lång, 5—8 mm i ge- 

 nomskärning, jemtjock eller tjockast vid basen. Skot- 

 tets bladlika del 1—2 m lång, gult olivbrun, nedtill 

 helt läderartad, upptill med ett tydligt, hinnartadt, 

 veckigt, vid den bladlika skottdelens midt vanligen 

 5— lö cm bredt kantfält. Det slutligen tjockt läder- 

 artade midtfältet tätt betäckt af låga, runda eller i 

 skottets längdriktning sträckta utbugtningar (buck- 

 lor), bvilkas bas helt eller delvis begränsas af smala, 

 mer eller mindre höga åsar. Vanligen saknas dylika 

 bucklor och åsar på en 3—4 cm bred yta i den blad- 

 lika skottdelens midt. Sorus af oregelbunden om- 

 krets, slutligen intagande större delen af det läder- 

 artade fältets bredd; — f. 2. linearis J. Ag. Spec. Alg. 

 s. 132—133. Skottets stamlika del från lika lång som till omkring 5 gånger längre 

 än den bladlika skottdelens bredd. Skottets bladlika del jembred med vigglik 

 bas, lancettlik eller jembredt lancettlik, vanligen 3—10 cm bred med smalt, tjockt 

 hinnartadt kantfålt. Blir 3 m lång. Sorus okänd. 



/? sublsevis Kjellm. mscr. Skottets stamlika del omkring lika lång som 

 den bladlika skottdelens bredd. Skottets bladlika del utdraget äggrund — nästan 

 jembred med rundad bas, mörkt olivbrun, nästan slät och jemtjock, i sterilt tillstånd 

 tjockt hinnartad, såsom fertil läderartad, mycket sparsamt veckad. Sorus oregel- 

 bunden, slutligen nästan intagande den bladlika skottdelens hela bredd. Mest lik 

 hufvudformen af föregående, men skild genom alldeles slät eller mycket glest 

 bucklig, ej nätåsig, mörkare brun, mindre veckig, nästan helt jemtjock bladlik 

 skottdel. Synes icke uppnå någon betydligare storlek. 



y membranaeea J. Ag. Lam. s. 13. Skottets stamlika del knappt längre 

 än den bladlika skottdelens bredd. Denna utdraget— jembredt lancettlik, blekt oliv- 

 brun, 1 — 2 m lång, 10—20 cm bred, slät, tjockt hinnartad med tunnare, rikt vec- 

 kadt, bredt kantfält. Sorus nästan regelbundet långsträckt bandformig. 



å grandis Kjellm. mscr. Skottets stamlika del från kortare till fler e gånger 

 längre än den bladlika delens bredd, som vanligen uppgår till 25—70 cm. Den 

 bladlika skottdelen slät eller mer eller mindre bucklig, icke eller sparsamt nätåsig, 

 läderartad med tunnare, veckigt kantfält. Sorus nästan regelbundet långsträckt 

 bandformig. 



Hufvudformen (Viva longissima Gunn. Fl. norv. 2, s. 128, t. 7, enl. 

 Foslie, Lam. s. 91, 93). Skottets bladlika del jembredt lancettlik. Skottets stam- 

 lika del vanligen 15 — 70 cm lång, lillfingertjock, den bladlika oftast 1 — 3 m lång, 

 20—70 cm bred och 1 mm tjock, efter torkning mörkt olivbrun, nästan ogenom- 

 skinlig med ett slätt eller nästan slätt midtfält, ett vanligen tätt buckligt, sällan 

 åsigt mellanfält och ett temligen smalt, veckigt, ej eller sparsamt buckligt kant- 

 fält, som är tunnare än det läderartade midt- och mellanfältet. Sorus utbredd 



